Справа № 826/17253/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 березня 2019 року № 826/17253/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник»

до старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого

управління Національної поліції України Сиротіна Степана Сергійовича,

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

Приватне підприємство «Торговий дім «Галпідшипник» (далі - позивач, ПП «Галпідшипник») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України Сиротіна Степана Сергійовича (далі - відповідач, старший слідчий Сиротін С.С.) та просить суд:

- визнати протиправними дії щодо направлення будь-яким адресатам, зокрема, контрагентам ПП «Галпідшипник», звернень в будь-якій формі, у тому числі вимог, запитів, зокрема, листів про надання інформації у кримінальному провадженні № 0001152, у яких зазначено: розслідуванням встановлено, що посадові особи ПП «Торговий дім «Галпідшипник», перебуваючи у злочинній змові з керівництвом ГУ ДФС у Львівській області, організували злочинну схему, спрямовану на розкрадання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів, шляхом постачання на відповідні підприємства державної та комунальної власності фальсифікованої продукції - підшипників, які за документами вироблені в Україні, та у подальшому перерахування отриманих грошових коштів на рахунки підприємств з ознаками фіктивності з метою їх переведення в готівку та привласнення. З матеріалів справи вбачається, що фальсифіковані товари (підшипники) посадовими особами ПП «ТД «Галпідшипник» реалізовувалися державним та комунальним підприємствам за завищеним цінами…»;

- зобов'язати відповідача утриматися від подальших аналогічних дій, а саме: направлення будь-яким адресатам, зокрема, контрагентам ПП «Галпідшипник», звернень у будь-якій формі, зокрема, вимог, запитів, листів про надання інформації у кримінальному провадженні № 0001152 з інформацією, що констатує факт вчинення посадовими особами ПП «Галпідшипник» кримінальних правопорушень, а також участі у протиправній діяльності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001152, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною п'ятою статті 191, частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України.

З метою отримання інформації в рамках досудового розслідування відповідач 06 вересня 2018 року направив на адресу кількох юридичних осіб - контрагентів позивача листи з вимогою щодо надання інформації та одночасно поширив відомості, які, на думку позивача, негативно впливають на репутацію приватного підприємства, при цьому старший слідчий повідомив невизначеному колу осіб інформацію про винність працівників ПП «Галпідшипник» у скоєнні кримінальних правопорушень.

В таких діях старшого слідчого позивач вбачає порушення вимог частини першої статті 62 Конституції України, статей 7, 17 Кримінального процесуального кодексу України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та вважає, що належним способом захисту є у даному випадку визнання дій слідчого протиправними та зобов'язання його утриматися від вчинення аналогічних дій.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено провадити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача 21 листопада 2018 року надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач проти позову заперечує, вважає, що чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено конкретних вимог до оформлення запитів, тому вони складаються у довільній формі. У даному випадку запити направлялися у межах досудового розслідування в кримінальному провадженні, містять допустимий обсяг інформації та відомості про те, що встановлені обставини досліджуються та перевіряються в рамках розслідування.

Надалі, 02 січня 2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача про забезпечення доказів шляхом витребування від відповідача матеріалів кримінального провадження та засвідчених копій усіх направлених будь-яким адресатам листів про надання інформації у даному кримінальному провадженні, у задоволенні якого ухвалою суду від 03 січня 2019 року відмовлено.

Від представника позивача 09 листопада 2018 року надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) осіб. Ухвалою суду від 10 січня 2019 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, врахувавши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001152, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною п'ятою статті 191, частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України.

Проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні 18 липня 2018 року доручено старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України Сиротіну С.С.

В рамках досудового розслідування слідчим Сиротіним С.С. 06 вересня 2018 року за № 17668/24/1/1-2018 направлено запит до ДП «Іллічівський морський торговельний порт», у якому на підставі статей 40, 84, частини першої статті 92, частини другої статті 93, статті 99 КПК України, статті 23 Закону України «Про Національну поліцію України» відповідач просить у строк до 15 вересня 2018 року надати належним чином завірені копії запитуваних документів по взаємовідносинах з ПП «ТД «Галпідшипник» та його філіями за період 2015-2018 років.

Поруч з проханням про надання документів, у запиті зазначено: розслідуванням встановлено, що посадові особи ПП «Торговий дім «Галпідшипник», перебуваючи у злочинній змові з керівництвом ГУ ДФС у Львівській області, організували злочинну схему, спрямовану на розкрадання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів, шляхом постачання на відповідні підприємства державної та комунальної власності фальсифікованої продукції - підшипників, які за документами вироблені в Україні, та у подальшому перерахування отриманих грошових коштів на рахунки підприємств з ознаками фіктивності з метою їх переведення в готівку та привласнення.

З матеріалів провадження вбачається, що фальсифіковані товари (підшипники) посадовими особами ПП «ТД «Галпідшипник» реалізовувалися державним та комунальним підприємствам за завищеним цінами, в тому числі ДП «Іллічівському морському торговельному порту».

Інших аналогічних запитів до фізичних або юридичних осіб матеріали справи не містять.

З такими формулюваннями у запиті не погоджується позивач, вважаючи, що діями старшого слідчого повідомлено невизначеному колу осіб інформацію про винність працівників ПП «Галпідшипник» у скоєнні кримінальних правопорушень, з чим не погоджується відповідач.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд зазначає, що статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до визначених КПК України основних термінів (стаття 3) слідчий - це службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Серед повноважень слідчого органу досудового розслідування, визначених статтею 40 КПК України, зокрема, передбачено проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частина п'ята цієї ж статті Кодексу передбачає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

На слідчого покладено обов'язок доказування події кримінального правопорушення, та інших обставин, передбачених статтею 91 КПК України.

Порядок збирання доказів у кримінальному провадженні регламентовано статтею 93 КПК України, зокрема, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що кримінальним процесуальним законодавством не визначено вимог до форми та змісту інформації, яка може міститися у запиті щодо витребування документів від різних суб'єктів, тому такі запити в цілому складаються у довільній формі, але з урахуванням вимог, визначених для складання процесуальних документів, зокрема, клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до статті 160 КПК України визначено, що у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів серед іншого зазначається короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв'язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із запиту до ДП «Іллічівський морський торговельний порт», короткий виклад обставин кримінального правопорушення наданий відповідно до відомостей, що містяться у витягу з ЄРДР щодо кримінального провадження №0001152.

Крім того у запиті зазначено, що в ході досудового розслідування досліджуються обставини формування цінових пропозицій на товари, що реалізовувалися в адресу комунальних та державних підприємств ПП «Галпідшипник» протягом 2015-2018 років.

Отже, із змісту запиту слідчого Сиротіна С.С., направленого до ДП «Іллічівський морський торговельний порт» 06 вересня 2018 року, суд не вбачає інформації або вказівки на безпосередню винність керівництва або працівників ПП «Галпідшипник» у скоєнні кримінальних правопорушень, на які посилається позивач як на підставу позову, а також обставин розповсюдження такої інформації на невизначене коло осіб.

Водночас, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини п'ятої статті 17 КПК України поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

У цьому зв'язку на переконання суду відповідач має формулювати свої запити у тому числі з урахуванням наведеної норми кримінально-процесуального закону.

Однак, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність протиправності у діях старшого слідчого Сиротіна С.С., пов'язаних з надісланням запитів про надання інформації із наведеними вище формулюваннями, то у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В іншій частині позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи його окремих положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішеннями, дією або бездіяльністю.

З огляду на положення зазначеної норми, суд вважає, що, виходячи з формулювань позовних вимог, зокрема, в частині зобов'язання відповідача утриматися від подальших аналогічних дій, а саме: направлення будь-яким адресатам, зокрема, контрагентам ПП «Галпідшипник», звернень у будь-якій формі: вимог, запитів, листів про надання інформації у кримінальному провадженні № 0001152 з інформацією, що констатує факт вчинення посадовими особами ПП «Галпідшипник» кримінальних правопорушень, а також участі у протиправній діяльності, позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушених прав і законних інтересів.

Формулюючи позовні вимоги в цій частині у зазначений вище спосіб, позивач фактично просить суд прийняти рішення на майбутнє, що неможливо з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України, а окрім того зачіпає ті повноваження відповідача, які входять до складу дискреційних, та щодо яких суд не вправі приймати жодних рішень зобов'язального характеру.

Виходячи з положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (стаття 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У даному випадку суд не вбачає обставин, необхідних для виходу за межі позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої судові витрати підлягають відшкодуванню лише при задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» до старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України Сиротіна Степана Сергійовича, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: Приватне підприємство «Торговий дім «Галпідшипник», адреса: 79035, м. Львів, вул. Зелена, 238-3, тел. +, .

Відповідач: старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України Сиротін Степан Сергійович, адреса: 01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, будинок 10, тел. +33.

Суддя В.І. Келеберда