Справа № 640/18961/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): Крестьянікова Л.В.,

від відповідача: Борисова Т.М.

від третіх осіб: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Державної фіскальної служби України, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання бездіяльністі протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просило суд:

- визнати бездіяльність (ненадання інформації, яку НАСК "Оранта" просила надати у листі від 18 жовтня 2018 року №09-02-05/509-03) суб'єкта владних повноважень - Державної фіскальної служби України - протиправною;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України надати інформацію, запитувану НАСК "Оранта" у листі від 18 жовтня 2018 року №09-02-05/509-03, а саме: чи ввозила на митну територію України транспортний засіб Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_8, ОСОБА_5;

- визнати бездіяльність (ненадання інформації, яку НАСК "Оранта" просила надати у листі від 18 жовтня 2018 року №09-02-05/509-08) суб'єкта владних повноважень - Державної фіскальної служби України - протиправною;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України надати інформацію, запитувану НАСК "Оранта" у листі від 18 жовтня 2018 року №09-02-05/509-08, а саме: чи ввозив на митну територію України транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_7, ОСОБА_6;

- визнати бездіяльність (ненадання інформації, яку НАСК "Оранта" просила надати у листі від 18 жовтня 2018 року №09-02-05/509-09) суб'єкта владних повноважень - Державної фіскальної служби України - протиправною;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України надати інформацію, запитувану НАСК "Оранта" у листі від 18 жовтня 2018 року №09-02-05/509-09, а саме: чи ввозив на митну територію України транспортний засіб Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_6, ОСОБА_7;

- визнати бездіяльність (ненадання інформації, яку НАСК "Оранта" просила надати у листі від 18 жовтня 2018 року №09-02-05/509-10) суб'єкта владних повноважень - Державної фіскальної служби України - протиправною;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України надати інформацію, запитувану НАСК "Оранта" у листі від 18 жовтня 2018 року №09-02-05/509-10, а саме: чи ввозила на митну територію України транспортний засіб BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_5, ОСОБА_8.

Вимоги вказаного позову мотивував тим, що на його думку, відповідач дійшов полкового висновку, що запитувана страховою компанією інформація щодо переміщення через митний кордон України транспортних засобів без дозволу осіб, стосовно яких буде надана така інформація, законодавством з питань державної митної справи не допускається.

Зауважив, що запитувана позивачем інформація стосується розслідування події, що містить ознаки страхового випадку, а тому відповідач зобов'язаний був надати відповідну інформацію на запит

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що запитувана ним інформація про те, чи ввозила конкретна особа транспортний засіб, впливає на кваліфікацію страхового випадку, а відтак ДФС України зобов'язана її надавати на запит страхової компанії, незважаючи на наявність чи відсутність згоди особи, якої вона стосується.

Разом з цим, апелянт вказує, що судом першої інстанції було невірно розтлумачено приписи частини 1 статті 11 Митного кодексу України та пункту 56.1 статті 56 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду не відповідають дійним обставинам справи.

З огляду на зазначене, апелянт вважає, що рішення суду Окружного адміністративного суду м. Києва не відповідає вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідачем було подано відзив на вказану апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого просить суд залигити апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта» без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування доводів запреречень проти скарги, посилається на те, що такі висновку суду першої інстанції відповідають обставинам справи та узгоджуються з нормами Закону № 85/96-ВР, Закону №1961-IV та МК України, у той час як позиція позивача - є помилковою.

Звертав увагу суду, що відповідно до норм чинного законодавства забезпечений транспортний засіб та використання його особою, відповідальність якої застрахована визначається договором страхування у зв'язку з чим, запитувана позивачем інформація щодо ввезення транспортних засобів на територію України не належить до інформації, що пов'язана із страховим випадком. Разом з цим, відповідач зауважив, що страховик наділений правом запитувати у органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян, а останні зобов'язані надавати не будь-яку інформацію, а лише ту, що пов'язана із страховим випадком.

У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи викладені ними у апеляційній сказі та відзиві на апеляційну скаргу.

Представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити та рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду залишити без змін.

Треті особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи до суду не з'явились та явку уповноважених представників до суду не забезпечили. Будь-яких заяв та/або клопотань до суду також не надали.

Оскільки вимогами ст. 313 КАС України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд визнав за можливе здійснити апеляційний розгляд справи за даною явкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" є страховиком, який має право здійснювати страхову діяльність на території України у розумінні частини 1 статті 2 Закону України "Про страхування" від 07 березня 1996 року №85/96-ВР (далі по тексту - Закон України від 07 березня 1996 року №85/96-ВР).

18 жовтня 2018 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України з наступними запитами про надання інформації:

1) № 09-02-05/509-03, в якому зазначив, що 16 травня 2018 року сталася ДТП за участю HYUNDAI Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_8 під керуванням ОСОБА_5 та Audi A8, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 НАСК "Оранта" здійснює розслідування страхового випадку (страхова справа №18-32-6333) в тому числі і щодо того чи правомірно учасники дорожньо - транспортної пригоди використовували транспортні засоби (що впливає на встановлення юридичного факту забезпеченості транспортних засобів на час дорожньо - транспортної пригоди та на кваліфікацію події як страхового випадку), у зв'язку з тим, що транспортний засіб HYUNDAI Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_8 зареєстровано в іншій країні.

За наведених обставин, НАСК "Оранта" просило ДФС України повідомити чи було ввезено цей транспортний засіб на митну територію України ОСОБА_5;

2) № 09-02-05/509-08, в якому зазначив, що 11 липня 2018 року сталася ДТП за участю Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 та Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_6 НАСК "Оранта" здійснює розслідування страхового випадку (страхова справа №18-13-9000) в тому числі і щодо того чи правомірно учасники дорожньо - транспортної пригоди використовували транспортні засоби (що впливає на встановлення юридичного факту забезпеченості транспортних засобів на час дорожньо - транспортної пригоди та на кваліфікацію події як страхового випадку), у зв'язку з тим, що транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_7 зареєстровано в іншій країні.

За наведених обставин, НАСК "Оранта" просило ДФС України повідомити чи було ввезено цей транспортний засіб на митну територію України ОСОБА_6;

3) № 09-02-05/509-09 в якому зазначив, що 20 вересня 2018 року сталася ДТП за участю Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_9 та Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_7 НАСК "Оранта" здійснює розслідування страхового випадку (страхова справа №18-13-12566) в тому числі і щодо того чи правомірно учасники дорожньо - транспортної пригоди використовували транспортні засоби (що впливає на встановлення юридичного факту забезпеченості транспортних засобів на час дорожньо - транспортної пригоди та на кваліфікацію події як страхового випадку), у зв'язку з тим, що транспортний засіб Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_6 зареєстровано в іншій країні.

За наведених обставин, НАСК "Оранта" просило ДФС України повідомити чи було ввезено цей транспортний засіб на митну територію України ОСОБА_7;

4) №09-02-05/509-10 в якому зазначив, що 04 вересня 2018 року сталася ДТП за участю BMW 320D, реєстраційний номер KCJ 995 під керуванням ОСОБА_8 та Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_12 НАСК "Оранта" здійснює розслідування страхового випадку (страхова справа №11489) в тому числі і щодо того чи правомірно учасники дорожньо - транспортної пригоди використовували транспортні засоби (що впливає на встановлення юридичного факту забезпеченості транспортних засобів на час дорожньо - транспортної пригоди та на кваліфікацію події як страхового випадку), у зв'язку з тим, що транспортний засіб BMW 320D, реєстраційний номер KCJ 995 зареєстровано в іншій країні.

За наведених обставин, НАСК "Оранта" просило ДФС України повідомити чи було ввезено цей транспортний засіб на митну територію України ОСОБА_8.

Розглянувши вказані запити Державна фіскальна служба України Листом від 31 жовтня 2018 року № 35522/6/99-99-18-01-03-15 повідомила НАСК "Оранта", що надання інформації щодо переміщення через митний кордон України транспортних засобів без дозволу осіб, стосовно яких буде надана така інформація, законодавством з питань державної митної справи не допускається, посилаючись при цьому на статтю 11 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з такою відповіддю Державної фіскальної служби України та вважаючи, що суб'єктом владних повноважень було допущено протиправну бездіяльність, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт правомірності використання транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди встановлюється на підставі укладеного між сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а факт правомірності володіння таким транспортним засобом особою, яка зазначена у договорі обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності може бути встановлено, у тому числі, шляхом отримання інформації з митної справи щодо ввезення на митну територію України транспортного засобу, який зареєстровано в іншій країні.

Водночас, з огляду на те, що позивач запитував інформацію саме щодо правомірності використання транспортних засобів учасниками дорожньо - транспортної пригоди, а не щодо правомірності володіння такими транспортними засобами одним з учасників дорожньо - транспортної пригоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було правомірно відмолено позивачу у наданні такої інформації, оскільки така інформація не може бути надана без дозволу осіб, яких вона стосується.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV, в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ЗУ № 1961-IV) та Митним кодексом України (далі - МК України).

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи підставою для звернення позивача до контролюючого органу державної влади із запитими про надання інформації слугували факти ДТП за участю транспортних засобів зареєстрованих в іншій країні.

З огляду на зазначене та з метою вирішення питання чи застрахована відповідальність осіб, які керували такими транспортними засобами під час ДТП, позивач керуючись нормами чинного законодавства звернувся із запитом до відповідача про надання відповідної інформації. Підставою для відмови контролюючого органу у наданні страховику запитуваної інформації, слугувало те, що ця інформація не пов'язана зі страховим випадком.

Вирішуючи даний спір між учасниками судового процесу колегія суддів зазначає про таке.

Визначення поняття страховий випадок визначено ст. 6 ЗУ № 1961-IV, у якій зазначено, що це дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

У свою чергу, відповідно до приписів ст. 1 вказаного Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункт 1.7).

Разом з цим, відповідно до приписів пункту 1.4 зазначеної норми особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, з наведеного вбачається, що обов'язковою умовою визначення страхового випадку є подія дорожньо-транспортної пригоди за участю саме забезпеченого транспортного засобу.

При цьому, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що транспортний засіб є забезпеченим лише у тому випадку, коли його експлуатує особа, яка правомірно ним володіє.

З огляду на зазначене, під час розслідування страхового випадку страховик в обов'язковому порядку повинен вирішити питання чи правомірно особа, під керуванням якої сталася ДТП, володіє транспортним засобом.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями пункту 10.4 статті 10 ЗУ № 1961-IV, під час в'їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов'язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до приписів статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть бути передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Положеннями ч. 2 ст. 11 МК України імперативно передбачено, що інформація щодо підприємств, громадян, а також товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються ними через митний кордон України, що збирається, використовується та формується органами доходів і зборів, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для інформації з обмеженим доступом

Водночас, приписами пункту 56.1 статті 56 ЗУ № 1961-IV встановлено, що підрозділи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та громадяни зобов'язані безоплатно надавати на запит страховиків та МТСБУ інформацію, якою вони володіють, у тому числі конфіденційну, з обмеженим доступом та таку, що містить персональні дані, що пов'язана з страховими випадками з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності або з подіями, що були підставою для подання потерпілими вимог про відшкодування шкоди МТСБУ. Територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України також надають безоплатно страховикам та МТСБУ на їх запити відомості про реєстрацію транспортних засобів, з власниками яких ці страховики укладають договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а органи Національної поліції - відомості про дорожньо-транспортні пригоди, що мали місце.

За наведених обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що факт правомірності володіння таким транспортним засобом особою, яка зазначена у договорі обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності може бути встановлено, у тому числі, шляхом отримання інформації з митної справи щодо ввезення на митну територію України транспортного засобу, який зареєстровано в іншій країні.

Разом з цим, на підставі даних наявних у матеріалах справи запитів від 18 жовтня 2018 року № 09-02-05/509-03, № 09-02-05/509-08, № 09-02-05/509-09, № 09-02-05/509-10, колегією суддів встановлено, що позивач просив відповідача надати інформацію чи було ввезено транспортний засіб на митну територію України особою, яка його експлуатувала на момент виникнення ДТП саме з метою вирішення питання чи правомірно вказана особа володіла цим транспортним засобом та чи є відповідальність даної особи застрахованою.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи, вказавши, що звертаючись до Державної фіскальної служби України, НАСК "Оранта" у своїх запитах просила надати інформацію саме щодо правомірності використання транспортних засобів учасниками дорожньо-транспортної пригоди, а не щодо правомірності володіння такими транспортними засобами одним з учасників дорожньо-транспортної пригоди.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про те, що запитувана страховою компанією інформація не має відношення до страхового випадку є безпідставними та необґрунтованими та повністю спростовується висновками колегії суддів, викладених у даному рішенні.

За наведених обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України,

При цьому, колегія суддів зазначає, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також повністю спростовуються доводами апелянта.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом у розмірі 7048,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 10572,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" задовольнити.

2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

3. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо ненадання інформації на запити НАСК "Оранта" від 18 жовтня 2018 року за № 09-02-05/509-03, № 09-02-05/509-08, №09-02-05/509-09, №09-02-05/509-10

4. Зобов'язати Державну фіскальну службу України надати інформацію на запити НАСК "Оранта" від 18 жовтня 2018 року за № 09-02-05/509-03, № 09-02-05/509-08, №09-02-05/509-09, №09-02-05/509-10, а саме:

- чи ввозила ОСОБА_5 на митну територію України транспортний засіб Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_8;

- чи ввозив ОСОБА_6 на митну територію України транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_7;

- чи ввозив ОСОБА_7 на митну територію України транспортний засіб Ford Mondeo, реєстраційний номер НОМЕР_6;

- чи ввозила ОСОБА_8 на митну територію України транспортний засіб BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_5.

5. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (, місцезнаходження: вул. Здолбунівська, 7д, Київ81, Лівобережна Частина Києва, Київ, 02081) з Державної фіскальної служби України (, місцезнаходження: Львівська площа, 8, Київ, 04655) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий судя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2019 року