Справа № 806/1859/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1859/18

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

19 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника позивача: адвоката Жизневської А.В.

позивача: ОСОБА_3

розглянувши у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року (рішення прийнято у м. Житомирі, повний текст рішення складено 20.12.2018, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, виконавчий комітет Корольовської районної ради м. Житомира про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

І.ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 12.04.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому вона просила:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_3 у період з 01.07.2016 до 14.08.2017;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_3 за період з 01.07.2016 до 14.08.2017.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено.

3. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_3 у період з 01.07.2016 до 14.08.2017.

4. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_3 за період з 01.07.2016 до 14.08.2017.

5. Заборгованість по пенсійним виплатам сплатити ОСОБА_3 на картковий рахунок НОМЕР_2, МФО 311647, РНОКПП НОМЕР_1 у філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк».

6. Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,80 грн.

7. Допущено до негайного виконання рішення суду у частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

9. Апелянт посилається на те, що ОСОБА_3 не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та з 01.07.2016 позивача взято на облік до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, на думку відповідача, він позбавлений можливості провести будь-яке нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, оскільки остання вже перебувала на обліку у Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке і мало б виплачувати пенсію позивачу.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. ОСОБА_3 є мешканкою м. Луганська, де прописана за адресою: АДРЕСА_1.

11. З 05.11.2002 ОСОБА_3 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 10).

12. З 01.05.2016 позивач перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа у м. Сєвєродонецьк (а.с. 14).

13. Звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо виплати їй пенсії, залишилось поза увагою.

14. З липня 2017 року позивач проживає у м. Житомирі.

15. Згідно з протоколом засідання комісії виконкому Корольовської районної ради м. Житомира з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №44 від 17.11.2017 позивачу поновлено виплату пенсії за місцем фактичного перебування у м. Житомирі з 15.08.2017 (а.с. 16).

16. Відповідно до довідок від 07.07.2017 № та від 17.10.2017 №00003675 ОСОБА_3 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18-19).

17. За період з 01.07.2016 до 14.08.2017 позивач, перебуваючи на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, пенсію не отримувала. На думку позивача, підстави невиплати їй пенсії у період з 01.07.2016 до 14.08.2017 відсутні.

18. У відповідь на звернення ОСОБА_3 на Урядову гарячу лінію щодо невиплати їй пенсії у період з 01.07.2016 до 14.08.2017 позивачу була надіслана відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №Ч-1570 від 15.03.2018, у якій роз'яснено, що на підставі запиту відповідача від 25.05.2016 №5701/118/07-20 виплату пенсії було припинено з 01.07.2016, а макет пенсійної справи з атестатом та електронну пенсійну справу було направлено до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області для продовження виплат (а.с. 12-13).

19. Однак, після прибуття позивача до місця тимчасової реєстрації у м. Сєвєродонецьк і звернення до місцевого пенсійного органу, позивач у період з 01.07.2016 до часу повернення до м. Житомира не отримувала жодних пенсійних виплат, поновлення останніх позивачу відбулось після повернення до м. Житомира, а саме з 15.08.2017.

20. Вказана бездіяльність відповідача стала підставою для звернення ОСОБА_3 до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

21. Позивач зазначила, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком, а також є внутрішньо переміщеною особою, оскільки у зв'язку із проведенням бойових дій та антитерористичної операції у населеному пункті за місцем її проживання вона була вимушена покинути своє постійне місце проживання та переїхати до м. Житомира, де стала на облік, як внутрішньо переміщена особа. Однак у період з 01.07.2016 до 14.08.2017 відповідачем було протиправно припинено виплату їй пенсії. На думку позивача, така бездіяльність відповідача є незаконною, оскільки порушує право позивача на пенсійне забезпечення.

22. Відповідач вказав, що ОСОБА_3 не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та з 01.07.2016 позивача взято на облік до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, на думку відповідача, він позбавлений можливості провести будь-яке нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, оскільки остання вже перебувала на обліку у Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке і мало б виплачувати пенсію позивачу.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

23. Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

25. Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

26. Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

27. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

28. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

29. Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

30. Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

31. Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

32. Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

33. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

34. З 22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

35. Відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

36. У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

37. Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.05.2018, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018, у зразковій справі №805/402/18 адміністративний позов до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24 березня 2017 року "Про припинення виплати пенсії до з'ясування". Зобов'язано Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату призначеної пенсії за віком з 01.04.2017. У частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць рішення суду допущено до виконання негайно.

38. Отже, за ознаками типової справи, які наведені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.05.2018 за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18, дану справу необхідно визнати типовою та в силу приписів частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у цій справі суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у зазначених рішеннях, які полягають у наступному.

39. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

40. Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

41. Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

42. Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

43. Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

44. Частиною 1 статтею 49 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

45. Відповідно до частини 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

46. Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

47. При цьому, колегія суддів зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

48. Поряд із тим, доказів прийняття відповідного рішення про припинення виплати позивачу пенсії відповідачем з підстав, визначених статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до суду не надано.

49. Як зазначено апелянтом у листі на звернення позивача від 15.03.2018 №Ч-1570, виплату пенсії позивачу припинено на підставі запиту Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 01.07.2016 у зв'язку із зміною місця проживання на підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території м. Житомира.

50. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2, з 01.07.2016 до 14.08.2017 відповідно до п.4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, та п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, оскільки до 07.07.2017 остання перебувала на обліку в УПСЗН Сєвєродонецької міської ради, згідно з копією витягу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам м. Сєвєродонецька №28 від 07.02.2017 приймалось рішення не призначати соціальну виплату (пенсію) ОСОБА_3, згідно листа №6199 від 15.12.2017 довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було скасовано 15.02.2017 (а.с. 17).

51. З 22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

52. Відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

53. У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

54. Отже, умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

55. Відповідно статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

56. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

57. Доказів скасування довідки про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи відповідачем не надано. Факт того, що позивач не має рахунку в установі ПАТ Державний ощадний банк, апелянтом не доведено.

58. Колегія суддів зазначає, що у преамбулі до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

59. Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

60. Колегія суддів зазначає, що скасування довідки внутрішньо переміщеної особи є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

61. У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від пенсіонера, на відміну від інших громадян України, здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема ідентифікація особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

62. Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

63. У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п.25 цього рішення).

64. Отже, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

65. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії було таким, що не ґрунтується на Законі.

66. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п.33 цього рішення).

67. Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

68. При цьому, колегія суддів зазначає, що до суду не надано доказів припинення ненарахування пенсії позивачу, а отже, враховуючи, що позивач звернулася до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, та нарахування якої продовжувалося після припинення її виплати, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно ч.2 ст.46 Закону України №1058-IV, виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення.

69. Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі №805/402/18.

70. За таких обставин, враховуючи відсутність факту прийняття відповідного рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у апелянта правових підстав для невиплати позивачу пенсії.

71. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку наявна протиправна бездіяльність апелянта щодо припинення виплати ОСОБА_3 пенсії у період з 01.07.2016 до 14.08.2017.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

72. Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

73. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

74. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

75. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

76. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

77. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Управління ПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 березня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.