Справа № 591/7411/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 р.Справа № 591/7411/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Кривцова Г.В., м. Суми, повний текст складено 17.01.19 року по справі № 591/7411/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови серії НК №418099 від 01 грудня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із адміністративним позовом до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2, в якому просив: визнання протиправною та скасувати постанову серії НК № 418099 від 01 грудня 2018 року, складену поліцейським роти №3 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17.01.2019 позов залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що він закінчував маневр на жовтий сигнал світлофору з метою запобігти виникненню аварійної ситуацію чи створення перешкод для пішоходів. Відеозапис подій, зроблений відповідачем, не відповідає критеріям належності і допустимості у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України оскільки відеозаписуючий прилад повинен пройти державну експертизу в Дрежслужбі спецзвязку і захисту інформації України. Вказує, що при винесенні постанови було порушено ст.ст. 7, 280 КпАП України. Посилається на практику Верховного Суду у постановах по справах №№ 524/5491/17, 183/2042/17, 552/5623/16-а.

В судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ОСОБА_2 від 01 грудня 2018 року серії НК №418099 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч 2 ст. 122 КУпАП (а.с.8).

Відповідачем у вказаній постанові зазначено, що 30 листопада 2018 року о 12-44 годині позивач, керуючи автомобілем Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Харківська, 12, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України .

Позивач, не погодившись із постановою, оскаржив її до суду, вказуючи на те, що у відповідності до п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п.8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатись далі за умов забезпечення безпеки дорожнього руху. Вказує, що жодним чином не порушував вимоги ПДР України, навіть якщо брати до уваги, що маневр він закінчив на жовте світло світлофору, його дії відповідають п.п.8.10, 8.11 ПДР України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення здійснено на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП застосована правомірно, оскільки відеозаписом реєстратора патрульної поліції зафіксовано вчинення позивачем правопорушення, позивач не заперечував, що перетнув стоп - лінію перед регульованим пішохідним переходом на заборонний жовтий сигнал світлофору. У постановах № 524/5491/17 від 31 травня 2018 року та 552/5623/16-а від 31 липня 2018 року Верховний Суд дійшов висновків про протиправність притягнення до відповідальності позивачів за порушення п. 8.7.3 г ПДР України (оскільки водії діяв у відповідності з положенням п.8.11 ПДР України) на тій підставі, що субєкт владних повноважень не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 122 КпАП України.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена з підстав висновків інспектора про порушення позивачем вимог п.п. 8.7.3 ґ п. 8.7 Правил дорожнього руху та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У постанові, складеній відповідачем, інспектором відображено, що позивач здійснив проїзд на заборонний жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п.п. «ґ» п.8.7.3 ПДР жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні за інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Судом досліджено, наданий відповідачем відеозапис з відеореєстратора марки Xiaomi моделі Yi Car DVD з обладнанням радіодоступу (ІЕЕЕ 802.11 b/g/n), який сертифікований Українським центром радіочастот та про здійснення запису події яким зазначено в оскаржуваній постанові (а.с.26-28).

Доводи позивача, що відеозапис подій зроблено приладом, який не пройшов відповідну експертизу, тому не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73,74 КАС України, спростовано наданими стороною відповідача письмовими доказами.

Докази щодо сертифікації відеореєстратора узгоджуються з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2015 року №К/9991/828/11-с, на яку в своєму позові посилається ОСОБА_1

Проте, дослідивши вказаний відеозапис, на який відповідач посилається як на доказ вчинення позивачем правопорушення, судом апеляційної інстанції встановлено, що він здійснений на великій відстані з автомобіля патрульної поліції, який рухався позаду транспортного засобу під керуванням позивача, таким чином, що не дозволяє з'ясувати, який сигнал світлофору був при перетині позивачем стоп-лінії.

Позивач при розгляді справи відповідачем, у доводах адміністративного позову та в апеляційній скарзі зазначив, що, коли ввімкнувся заборонний жовтий сигнал світлофору, він не міг зупинити транспортний засіб на стоп-лінії, оскільки при екстреному гальмуванні це могло б створити аварійну ситуацію, чи привести до інших негативних наслідків, тому він рухався далі з метою забезпечення безпеки дорожнього руху.

З цього приводу, колегія суддів зазначає, що п.8.11 ПДР України визначено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд першої інстанції, за результатами дослідження відеозапису події правопорушення, дійшов висновку про те, що в той момент, коли позивач на своєму автомобілі проїжджав регульований пішохідний перехід (перетинав стоп-лінію) пішохідний перехід був вільний від пішоходів, попереду та позаду Subaru Forester також були відсутні транспортні засоби, дорожнє покриття було чисте та сухе, тобто, відсутні підстави вважати, що у випадку гальмування позивачем могла б бути створена аварійна ситуація на пішохідному переході.

Проте, колегія суддів, дослідивши наявний в матеріалах відеозапис, враховуючи, що його здійснено на великій відстані, встановила, що з даного запису не можливо встановити наявність умов п. 8.11, а саме: чи мав позивач можливість зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, оскільки відстань, на якій проводилась зйомка, виключає можливість достовірно пересвідчитись про те, в який момент позивач досяг стоп-лінії та який сигнал світлофору мав місце в цей час.

Таким чином, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції враховує при вирішенні даної справи правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду по справі № 524/5491/17 від 31 травня 2018 року та №552/5623/16-а від 31 липня 2018 року, в яких Верховний Суд дійшов висновків про протиправність притягнення до відповідальності позивачів за порушення п. 8.7.3 г ПДР України (оскільки водії діяли у відповідності з положенням п.8.11 ПДР України) на тій підставі, що субєкт владних повноважень не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст. 122 КпАП України.

Обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відповідач не виконав обовязок по доказуванню і не довів факт вчинення позивачем правопорушення проїзду пішохідного переходу на заборонний сигнал світлофору.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем порушено п. 8.7.3.г ПДР України під час проїзду регульованого пішохідного переходу, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.01.2019 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.01.2019 року по справі № 591/7411/18 - скасувати.

Прийняти рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 418099 від 01 грудня 2018 року, складену поліцейським роти №3 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 21.03.2019 року