Справа № 473/787/19
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/787/19
РІШЕННЯ

іменем України

"22" березня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Прокоп'єва Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Прокоп'єва Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.02.2019 року відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 905024, в вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

З даної постанови вбачається, що позивач 09.02.2019 року о 10 год. 21 хв., керуючи автомобілем «Hyundai І20», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по шосе Одеському, 2а в с. Коблево, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.81, чим порушив п. п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, в зв'язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Позивач вважав, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Виходячи з цих обставин ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. При цьому, вказував, що незважаючи на те, що він дійсно рухався по крайній лівій смузі, порушення Правил дорожнього руху ним допущено не було, оскільки дорожню розмітку не було видно, а відповідні дорожні знаки були розміщені з порушенням встановлених державних стандартів.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Водночас його представник надав відзив на позов, в якому вказував на обґрунтованість притягнення відповідача до адміністративно відповідальності.

Суд, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268, ч. 1 ст. 286 КАС України, вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАВ №905024, винесеної інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Прокоп'євим О.М., ОСОБА_1 09.02.2019 року о 10 год. 21 хв., керуючи автомобілем «Hyundai І20», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по шосе Одеському, 2а в с. Коблево, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.81, чим порушив п. п. 8.5.1 Правил дорожнього руху, в зв'язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення представник поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2, 4, 5 ст. 258 КпАП України, п. 4 розділу І наказу МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Аналізуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, належать до виконання всіма учасниками дорожнього руху.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху України визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Так, дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 перетинати забороняється.

Згідно з п. 8.5.1.Правил дорожнього руху України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху України дорожня розмітка є найпростішим та ефективним засобом організації дорожнього руху. Розмітка являє собою лінії, написи та інші позначення, що наносяться на проїзну частину, бордюри та елементи дорожніх споруд.

Дорожня розмітка допомагає водію орієнтуватися в дорожніх умовах, особливо під час руху в темну пору доби, коли водієві дуже складно залишатися на полосі руху під час зустрічного роз'їзду.

Згідно ч.1 ст. 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Водночас ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст. 7 КпАП України).

Обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів (ст. 251 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, обов'язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений вищевказаною статтею, розподіляється наступним чином: позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи, зокрема відеозапису, доданого до матеріалів адміністративної справи, (згідно п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 251 КпАП України є належним та допустимим доказом), вбачається, що позивач був повідомлений про підстави його зупинки, відповідно до ст. 35 цього Закону України, суть порушення, роз'яснені його права, в тому числі на отримання правової допомоги та надання доказів.

При цьому суд бере до уваги те, що позивач не заперечував факт щодо його руху в крайній лівій смузі без наміру здійснювати поворот ліворуч.

Водночас, позивачем не було надано належного доказу щодо відсутності відповідної дорожньої розмітки та невідповідності дорожніх знаків встановленим державним стандартам.

На зазначені обставини не вказував позивач й під час розгляду адміністративної справи, звертаючи увагу інспектора на те, що він рухався в загальному потоці транспортних засобів та вимагав складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що інспектор патрульної поліції при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КпАП України.

Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Доводи позивача, в тому числі щодо складання постанови інспектором, який безпосередньо не здійснював розгляд адміністративної справи, проте разом з ним здійснював патрулювання в цей день, не спростовують правомірності прийняття відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України.

За таких обставин в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 8,9, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Прокоп'єва Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Лузан