Справа № 1140/2369/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2369/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року (головуючий суддя Пасічник Ю.П., повний текст складено 30 листопада 2018 року) у справі №1140/2369/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати накази т. в. о. начальника Головного управління національної поліції в Кіровоградській області №680 від 26.04.2018 та №246 о/с від 06.06.2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

- зобов'язати начальника Головного управління національної поліції в Кіровоградській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах Національної поліції на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Компаніївського відділення поліції Долинського відділення поліції ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції.

- зобов'язати Головне управління національної поліції в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07 червня 2018 року по день винесення рішення судом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він проходив службу в органах внутрішніх справ України. Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №680 від 26.04.2018 на нього - інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Компаніївського відділення поліції Долинського відділення поліції ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №246 о/с від 06 червня 2018 року його було звільнено зі служби у поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 06.06.2018.

Позивач вказував на те, що підставою видання зазначених наказів, слугували матеріали службового розслідування, призначеного згідно п 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №320. Висновки службового розслідування позивач

вважав необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим вказував і необґрунтованість підстав звільнення його із поліції.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які за позицією суду першої інстанції, свідчать про неправомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Такі висновки суд обґрунтував тим, що обставини, які зазначені в матеріалах службового розслідування та які, за позицією відповідача, свідчать про порушення позивачем службової дисципліни, не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилався на те, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, безпідставно поновив позивачу строк звернення з позовом до суду, при цьому, вказане питання вирішив без присутності та повідомлення відповідача, що позбавило останнього надати суду свої докази неповажності причин пропуску строку звернення до суду із позовом. З цього приводу скаржник також вказує на те, що позивачем, який під розпис був обізнаний про прийняті відповідачем рішення, порушено строки звернення із позовом до суду, при цьому, наведені ним підстави для поновлення такого строку, не можуть бути визнані поважними, оскільки не вказують на відсутність об'єктивної можливості звернутися до суду із позовом у визначені законом строки. По суті розглянутого судом спору, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції, вказуючи на відсутність у діях позивача складу адміністративного проступку, безпідставно послався на рішення судів, якими відмовлено у притягненні позивача до адміністративної відповідальності. З цього приводу скаржник вказує на те, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними та самостійними видами відповідальності, а отже відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення не може свідчити про відсутність у діях такої особи складу дисциплінарного проступку. Крім цього, відповідач також вказує на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги інші докази, зокрема, показання свідків, які свідчать про допущення позивачем дисциплінарних проступків, що і стало підставою його звільнення із поліції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Справу розглянуто в письмовому провадженні з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 з 02.08.2004р. по 06.11.2015р. працював в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015р. у Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №680 від 26.04.2018 на ОСОБА_1 - інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Компаніївського відділення поліції Долинського відділення поліції ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №246 о/с від 06 червня 2018 року ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 06.06.2018.

Підставою для звільнення ОСОБА_1 стало проведене відносно нього службове розслідування, за результатами якого начальником ГУНП в Кіровоградській області 17.04.2018 затверджено висновок службового розслідування, та видано наказ від 26.04.2018 №680, яким інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Компаніївського відділення поліції Долинського відділення поліції ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за порушення вимог статей 1, 6, 7, 257, 276, 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 6-8, підпунктів 1, 2 частини 1 статті 18 та статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 15 та 19 Закону України «Про звернення громадян», статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, абзацу 3 пункту 5 розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МЗС України від 06.11.2015 №1377, абзаців 1. 2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. №1179, що виразилося у керуванні транспортним засобом у стані сп'яніння та без відповідних на те документів, неналежному розгляді звернень громадян, невжитті заходів, направлених на повернення матеріалів, які містять явні ознаки вчинення кримінального правопорушення, до чергової частини для подальшого скерування їх до слідчого відділення та внесення до ЄРДР, не складанні адміністративних матеріалів стосовно правопорушника, порушені строків накладення адміністративного стягнення шляхом не надсилання протоколу про адміністративне правопорушення для розгляду до суду, що дало змогу порушнику уникнути відповідальності - звільнити зі служби в Національній поліції України.

Правомірність та обґрунтованість звільнення позивача зі служби є предметом спору, який переданий на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Щодо строків звернення із позовом до суду, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що провадження у цій справі судом відкрито 27.08.2018р.

В цей же день, судом першої інстанції постановлено ухвалу про поновлення позивачу строку звернення із позовом до суду.

Підставою для поновлення строку звернення із позовом до суду стала заява позивача, в якій наведено причини, що унеможливили подати до суду позов у строки, які визначені ч.5 ст.122 КАС України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що фактично позивач звільнений із поліції наказом Головного управління Національної поліції №246 о/с від 06 червня 2018 року (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

З вказаним наказом позивач був ознайомлений 06.06.2018р.

Отже, з вказаної дати почав перебіг строку звернення до суду із позовом, який ч.5 ст.122 КАС України встановлений у місячний строк.

Із позовом до суду позивач звернувся 23.08.2018р.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивач посилався на те, що він доглядає за тяжко хворою матір'ю, у якої з березня 2018 року погіршилося самопочуття.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав медичні документи, які підтверджують факт хвороби його матері, яка перебуває у стані, що потребує сторонньої допомоги і таку допомогу надає її син - ОСОБА_1.

Крім цього, як на поважність причин пропуску звернення із позовом до суду, позивач посилався на те, що адвокат, який надає йому правничу допомогу, перебував у тривалому відрядженні. Вказані обставини позивачем підтверджено відповідними документами.

Вивчивши наведені позивачем причини пропуску строку звернення із позовом до суду, суд апеляційної інстанції вважає можливим визнати їх поважними, у зв'язку з чим погоджується з рішенням суду щодо поновлення позивачу строку звернення до суду із зазначеним позовом.

Щодо підстав звільнення позивача із поліції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно із ст..2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (дія якого поширюється і на поліцейських згідно із Законом від 23.12.2015 №901-VІІІ) дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

З огляду на вказану норму права можливо дійти висновку про те, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов'язок особи належним чином виконувати свої службові обов'язки, а і обов'язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Положення ст.ст. 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов'язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Таким чином, керування поліцейським транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння; невиконання поліцейським посадових обов'язків щодо розгляду звернень та повідомлень громадян про вчиненні злочини; не складання, у випадках визначених законом, матеріалів про адміністративне правопорушення, правильно кваліфікується відповідачем як порушення таким поліцейським службової дисципліни.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не було доведено обставин, які зазначені у висновку службового розслідування щодо керування позивачем транспортним засобом у стані сп'яніння.

Так, за висновками службового розслідування суть порушення позивачем службової дисципліни полягала у керуванні ним транспортним засобом у стані сп'яніння. В той же час, за змістом службового розслідування (описова частина) вбачається, що позивач керував транспортним засобом із ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810".

Таким чином, матеріали службового розслідування свідчать лише про те, що позивач мав ознаки сп'яніння (при цьому, у висновку не зазначено якого: алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння) та відмовився від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6810".

В той же час, матеріали службового розслідування не містять у собі доказів того, що позивач дійсно знаходився в стані сп'яніння під час керування транспортним засобом. При цьому, суд враховує, що такий стан може бути визначений лише за допомогою спеціальних технічних засобів або під час медичного огляду, порядок направлення на проведення якого визначений постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17.12.2008р.

Про відсутність вказаних доказів свідчить і той факт, що відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв'язку з відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння, а не у зв'язку із керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, оскільки позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за керування транспортним засобом у стані сп'яніння, а не за відмову від проходження в установленому порядку огляду на стан сп'яніння, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість зазначеної підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із поліції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача про те, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними та самостійними видами відповідальності, а отже відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення не може свідчити про відсутність у діях такої особи складу дисциплінарного проступку.

В той же час, посилання суду першої інстанції на постанову Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04.07.2018р., відповідно до якої закрито провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, не може свідчити про неправильність вирішення судом цієї справи, оскільки вказана постанова Кіровського районного суду м.Кіровограда стосується притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв'язку з відмовою від проходження огляду на стан сп'яніння, а згідно висновку службового розслідування позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності за керування транспортним засобом у стані сп'яніння. При цьому, керування транспортним засобом у стані сп'яніння та відмова від проходження огляду на стан сп'яніння не є тотожнім.

Таким чином, оскільки матеріалами службового розслідування не містять доказів керування позивачем транспортним засобом у стані сп'яніння, а відповідачем цього суду не доведено, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість такої підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності як керування транспортним засобом у стані сп'яніння.

Іншими обставинами, з якими відповідач пов'язував наявність у діях позивача складу дисциплінарного порушення, визначено те, що позивач неналежно виконував обов'язки щодо розгляду звернень та повідомлень громадян про вчиненні злочини, щодо складання, у випадках визначених законом, матеріалів про адміністративне правопорушення.

Вказане кваліфіковано відповідачем як порушення позивачем службової дисципліни, що полягало у необ'єктивному та не всебічному розгляді звернень гр. ОСОБА_3 від 05.09.2017, гр. ОСОБА_4 від 05.09.2017, ОСОБА_5 від 21.01.2018 (т.1а.с.161-196), неприйнятті рішення відповідно до вимог чинного законодавства і не забезпечено їх виконання, не вирішенні питань про відповідальність осіб, з вини яких були допущені порушення прав людини, не забезпечено виконання вимог КУпАП, не вжито заходів щодо запобігання вчинення правопорушень, не дотримані законність при провадженні у справах про адміністративне правопорушення, не складені відносно осіб, які вчинили адміністративні правопорушення протоколи та не направлені до суду для розгляду, що дозволили уникнути відповідальності особам, які їх вчинили.

Надаючи оцінку таким підставам для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах службового розслідування, які стали підставою прийняття оскаржуваних рішень не зазначено та не враховано положення пунктів 12 - 13 Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.11.2017 № 930, якими встановлено, що за результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об'єктивного, всебічного та повного розгляду звернення. Відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу.

З цих підстав судом першої інстанції зроблено висновок про те, що саме на керівника органу поліції покладений обов'язок по прийняттю рішень за результатами розгляду звернення громадянина, а тому, в даному випадку, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки дисциплінарного проступку.

З такими висновками суду першої інстанції, в повній мірі, суд апеляційної інстанції не може погодитися, оскільки сам факт того саме на керівника органу поліції покладений обов'язок по прийняттю рішень за результатами розгляду звернення громадянина, не може свідчити про належне виконання позивачем своїх посадових обов'язків, до яких, зокрема, віднесено: здійснювати профілактичну діяльність спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, за фактами вчинення правопорушень збирати матеріалами для прийняття протягом зміни рішення про їх закінчення у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», КУПАП, або передати до слідчих підрозділів для розгляду питання про внесення відомостей до ЄРДР та неухильно дотримуватися Конституції України, КУпАП, КК України, КПК України, Законів України «Про Національну поліцію», «Про звернення громадян», Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 №1377 та інших законодавчих та нормативно-правових актів, що регулюють діяльність органів поліції.

В той же час, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходить з того, що порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, якою визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Так, ст.14 Дисциплінарного статуту, зокрема, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Таким чином, повноваженнями щодо накладення дисциплінарного стягнення, визначення його виду, з урахуванням встановлених службовим розслідуванням обставин, тяжкості проступку та заподіяної шкоди, а також інших обставин, які впливають на визначення виду дисциплінарного стягнення, наділений саме відповідний начальник органу поліції.

Отже, враховуючи те, що за наслідками розгляду цієї справи встановлено обставини, які свідчать про необґрунтованість такої підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, як керування транспортним засобом у стані сп'яніння, суд апеляційної інстанції не може погодитися із позицією відповідача щодо правомірності звільнення позивача із поліції. При цьому, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями самостійно зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення та у якому виді, враховуючи інші обставини, з якими відповідач пов'язує порушення позивачем службової дисципліни.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі №1140/2369/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст..329 КАС України

Повне судове рішення складено 20.03.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк