Справа № 320/6234/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6234/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача від 03.09.2018 № 694/Г-01 у перерахунку пенсії, у відповідності до п.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та зобов'язати відповідача провести з 22.08.2017 року перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій він просив скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Станом на 20 березня 2019 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу у складі Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області на посаді старшого інспектора у званні старшини міліції та був відряджений наказом ГУ МВС України в Київській області до зони відчуження 14-26 вересня 1986 року у м. Прип'ять та м. Чорнобиль, а з 30 липня по 13 серпня 1986 року брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивач, перебуваючи у трудових відносинах з Управлінням ДАІ ГУ МВС України в Київській області, дійсно приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та був відряджений наказом ГУ МВС України в Київській області до зони відчуження 14-26 вересня 1986 року у м. Прип'ять та м. Чорнобиль, а з 30 липня по 13 серпня 1986 року брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи, у зв'язку з чим отримав ІІ (другу) групу інвалідності, внаслідок впливу іонізуючого випромінювання.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності, відповідно до ст. 54 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За даними довідки до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 186467, за результатами первинного огляду ОСОБА_3 встановлено другу групу інвалідності з січня 2003 року. Причиною інвалідності зазначено захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 має правовий статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії.

22 серпня 2018 року позивач звернулась до Управління із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності, як ліквідатору Чорнобильської катастрофи, виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Листом від 03.09.2018 року за вих. № 694/Г-01 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, відповідно до вимог частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби.

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я регламентовано Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за текстом - "Закон №796-XII").

Частиною 3 статті 59 Закону №796-XII, у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 05 жовтня 2006 року № 231-V, було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і, внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, частиною третьою статті 59 Закону №796-XII було визначено одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і, внаслідок чого, стали інвалідами.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII були внесені зміни у названу статтю Закону №796-XII.

Відповідно до цих змін, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, частина третя статті 59 Закону №796-XII передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям:

1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або

2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, або

3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Тобто, лише наявність зазначених критеріїв у їх сукупності обумовлюють визначення військовослужбовця як такого, що має право на отримання відповідного розміру пенсійного забезпечення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 08.05.2018 у справі №820/1148/18 (Пз/9901/33/18).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебуваючи у трудових відносинах із Управлінням ДАІ ГУ МВС України в Київській області на посаді старшого інспектора у званні старшини міліції, тобто не під час проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не має права на перерахунок пенсії, відповідно до ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи поза межами проходження дійсної строкової служби, а тому він не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на вказаний перерахунок.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов