Справа № 160/2462/19
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 березня 2019 р. Справа № 160/2462/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до виконуючого обовязки міського голови секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 18.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до виконуючого обовязки міського голови секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_2, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження від 06.12.2018 № 706-к про призначення ОСОБА_3 директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська.

2. В позовній заяві позивачем вказана третя особа: ОСОБА_3.

3. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви суддя зясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

ІІ. ОБҐРУНТУВАННЯ ПОЗОВУ

4. Розпорядженням виконуючого обовязки міського голови секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_2 від 06.12.2018 № 706-к директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська призначена ОСОБА_3.

5. Дана особа не має профільної освіти, не має жодного досвіду роботи у галузі соціального обслуговування, а також не має жодного стажу роботи на керівній посаді.

6. Невдовзі після вступу на посаду ОСОБА_3 своєю непрофесійною поведінкою, відсутністю навичок керівника та відверто ворожим ставленням до колективу призвела до того, що значна кількість досвідчених соціальних працівників територіального центру звільнились з роботи за власним бажанням, ймовірно, не витримавши психологічного тиску, знущань, постійних принижень та образ з боку нового керівника.

7. Внаслідок неправильного розподілу новим керівником сфер обслуговування (без урахування віку соціального працівника, рис характеру, специфіки способу життя та стану здоров'я підопічних громадян тощо) позивачу та іншим працівникам стало складно виконувати свою роботу.

8. Позивач неодноразово зверталася до нового керівника з питань усунення цих недоліків, зокрема, повідомляла про неправильне призначення форми допомоги окремим громадянам, стан здоров'я яких не було враховано або оцінено неналежним чином, про необхідність призначення додаткової допомоги мало мобільним громадянам, а так само про перегляд необхідності надання допомоги особам, які в дійсності страждають від алкогольної залежності тощо. Все робилось винятково з метою усунути проблеми, викликані помилками у керуванні роботою територіального центру, тобто фактично допомогти новому керівнику адаптуватись у незнайомій їй галузі.

9. Але, відповіддю на доброзичливість виявилася відверта ворожість, погрози, наклепи, зокрема, що позивачка начебто не виконує свою роботу, чи що виманює квартири у безпорадних громадян (з цього приводу врешті-решт звернулася з позовом про захист честі та гідності). Також ОСОБА_3 неодноразові вимагала, щоб ОСОБА_1 написала заяву про звільнення за власним бажанням, справляючи на неї психологічний тиск погрозами, створенням комісій з перевірки роботи тощо.

10. Врешті-решт психологічний тиск з боку нового керівника призвів до погіршення стану здоров'я та 04.02.2019 ОСОБА_1 була госпіталізована до неврологічного відділення Новомосковської міської лікарні.

11. Призначенням ОСОБА_3 на посаду директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська було порушене право позивача на працю, порушено звичні умови життя, заподіяно шкоду здоровю, оскільки особисті риси та кваліфікація зазначеної особи не відповідають цій посаді, внаслідок чого вона неналежним чином здійснює управління установою, яку їй підпорядковано.

12. Розпорядження від 06.12.2018 № 706-к про призначення ОСОБА_3 директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

13. Відповідач суттєво порушив вимоги законодавства України при прийнятті оспорюваного рішення, внаслідок чого на посаду директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська була призначена особа, яка не відповідає цій посаді за освітою, досвідом, особистими рисами тощо, що призвело до порушення прав позивача як особи, яка змушена працювати під неналежним керівництвом й потерпати його негативні наслідки.

14. Признчення керівника установи відбулось без пропозиції управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська, без процедури конкурсу.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

15. 20.05.2016 Новомосковською міською радою IV сесії VІІ скликання прийнято рішення № 123 «Про затвердження Положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська» (далі Положення)

16. Відповідно до пункту першого Положення Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (далі - територіальний центр) є бюджетною установою, рішення щодо утворення, ліквідації або реорганізації якої приймає Новомосковська міська рада.

17. Територіальний центр утворюється для надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах тимчасового або денного перебування. Діяльність територіального центру повинна відповідати критеріям діяльності субєктів, що надають соціальні послуги.

18. Згідно з пунктом 10 Положення Територіальний центр очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому порядку міським головою за пропозицією управління праці та соціального захисту населення міста Новомосковська погодженою відповідно з Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

19. Посаду директора територіального центру може займати особа, яка має вищу освіту (магістр, спеціаліст) відповідного напряму підготовки і стаж роботи на керівній посаді не менш як п'ять років.

20. Розпорядженням від 06.12.2018 за № 706-к призначено ОСОБА_3 на посаду директора територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська з посадовим окладом згідно зі штатним розписом з 07.12.2018 з випробувальним терміном три місяці.

ІV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

21. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (стаття 1 ЦК України).

22. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

23. Відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

24. Відповідно до статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

25. Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

26. Частинами 3-5 статті 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

27. Закон України «Про місцеве самоврядування» 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

28. За приписами статті 1 Закону № 280/97-ВР посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

29. Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

30. Система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. У містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету (стаття 5 Закону № 280/97-ВР).

31. Відповідно до статті 17 Закону № 280/97-ВР відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

32. Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі Закон № 2493-III) встановлено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

33. Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (стаття 2 Закону № 2493-III).

34. Згідно зі статтею 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

V. ВИСНОВОК СУДУ

35. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.

36. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

37. Згідно з пунктом першим частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір.

38. Згідно з пунктом другим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

39. Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 часини першої статті 4 КАС України).

40. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

41. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

42. Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

43. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

44. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, у тому числі спори з приводу прийняття громадян на публічну службу

45. Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

46. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

47. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

48. Разом з тим приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника.

49. Суд зазначає, що в розумінні статті 140 Конституції України та наведених приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг), не є органом місцевого самоврядування, а ОСОБА_3 не обіймає посаду в органах місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», отже не прийнята на публічну службу.

50. Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування розпорядження від 06.12.2018 № 706-к про призначення ОСОБА_3 директором Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Новомосковська стосується трудових відносин, а відтак не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

51. В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його субєктами, суд дійшов висновку, що цей спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства, оскільки позивач заявила позов на захист своїх трудових прав, оскаржуване рішення прийнято стосовно призначення особи на посаду керівника установи, яка не відноситься до публічної служби.

52. Правовий висновок щодо юрисдикції судів у подібному спорі висловлений в постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 363/4064/16-а (адміністративне провадження № К/9901/5401/17).

53. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

54. Частиною пятою вказаної норми встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

55. Згідно з пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 № 8, відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 42 цього Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

56. Відповідно до частини третьої статті 8 ГК України господарська компетенція органів державної влади та органів місцевого самоврядування реалізується від імені відповідної державної чи комунальної установи. Безпосередня участь держави, органів державної влади та органів місцевого самоврядування у господарській діяльності може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

57. Комунальні підприємства, установи чи організації не є суб'єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України, а діяльність директора комунального підприємства, установи чи організації не належить до публічної служби, визначеної цим Кодексом.

58. Відносини з приводу призначення чи звільнення директора комунального підприємства, установи чи організації є трудовими.

59. Видання відповідного акта органом місцевого самоврядування не змінює правової природи цих відносин.

60. Суди повинні враховувати, що спори, які виникають з приводу призначення чи звільнення директора комунального підприємства, установи чи організації, не належать до юрисдикції адміністративних судів.

61. Відповідно до пункту першого частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

62. На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

63. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/2462/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконуючого обовязки міського голови секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження.

64. Розяснити позивачу, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

65. Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

66. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4