Справа № 420/5849/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5849/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

позивач: ОСОБА_1 (представник за ордером)

відповідачі:

Головне управління

Держгеокадастру в

Одеській області: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

старший державний інспектор у сфері

державного контролю за використанням

та охороною земель і дотриманням вимог

законодавства України про охорону земель

у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському,

Ренійському районах та м. Ізмаїл Одеської

області ОСОБА_3: не зявилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському, Ренійському районах та м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування припису № 561-ДК/0200ПР/03/01/-18 від 04.10.2018р.,

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 березня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському, Ренійському районах та м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_3, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати припис старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському, Ренійському районах та м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_3 № 561-ДК/0200ПР/03/01/-18 від 04.10.2018р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно п. «а» ч.1 ст. 91 ЗК України власник земельної ділянки зобовязаний забезпечити її використання за цільовим призначенням. ОСОБА_4, стосовно якої складено припис, не є власником земельної ділянки. Крім того, позивач звертає увагу, що земельна ділянка використовується відповідно до цільового призначення, оскільки на вказаній земельній ділянці відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.09.2013 р., виданого ОСОБА_5, розташований житловий будинок з нежитловими приміщеннями, з господарськими будівлями та спорудами, в наступному складі: «А» житловий будинок, з нежитловими приміщеннями; «Б» вбиральня; «В» навіс; «Г» кавярня; «Д» навіс; «Е» навіс; № 1-5 дворові споруди, а отже норми земельного законодавства не порушено. Таким чином, посилаючись на відсутність порушень земельного законодавства з боку позивача, остання просить оскаржуваний припис визнати протиправним та скасувати.

Відповідач в обґрунтування правової позиції зазначив, що перевіркою дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельних ділянок, розташованих за адресою: вул. 25 Серпня, 1, м. Болград, Одеська область, встановлено використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0024 з порушенням вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що є порушенням п. «ґ» ч.1 ст.211 ЗК України. За результатами розгляду справи позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 53 КУпАП, та з метою усунення порушення земельного законодавства видано оскаржуваний припис.

Ухвалою від 30.11.2018р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачам пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачам пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 14.12.2018 р. о 10 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 14.12.2018 р., яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено судове засідання на 17.01.2019 р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 17.01.2019 р. за клопотанням позивача відкладено розгляд справи; призначено проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; встановлено відповідачам пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачам пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено підготовче засідання по справі на 07.02.2019 р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 07.02.2019 р., яка занесена до протоколу судового засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 27.02.2019 р. 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 27.02.2019 р. підготовче провадження у справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12.03.2019 р. о 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Старший державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському, Ренійському районах та м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, явку представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському, Ренійському районах та м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_3 на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 561-ДК проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельних ділянок з кадастровими номерами : :02:002:0024 площею 0,1000 га та :02:002:0025 площею 0,0070 га, розташованих за адресою: вул. 25 Серпня, 1, м. Болград, Одеська область.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 561-ДК/622/АП/09/01/-18 від 14.09.2018р., в якому зафіксовано, що земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:002:0024 використовується ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) не за цільовим призначенням, що є порушенням ст.ст. 20, 21, п. «а» ч.1 ст. 91 Земельного кодексу України (а.с. 95-98).

18 вересня 2018 року за результатами перевірки державним інспектором відносно користувача земельної ділянки складено протокол про адміністративне правопорушення № 561-ДК/0200П/07/01/-18 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53 КУпАП.

За результатами розгляду справи, постановою про накладення адміністративного стягнення №561-ДК/0200По/08/01/-18 від 26.09.2018 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 53 КУпАП.

04.10.2018 р. старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському, Ренійському районах та м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_3 винесено припис № 561- ДК/0200Пр/03/01/-18, яким зобовязано ОСОБА_4 привести земельну ділянку площею 0,1000 га, з кадастровим номером :02:002:0024, яка знаходиться за адресою: вул. 25 Серпня, 1, м. Болград, Одеська область, у стан відповідно до її цільового призначення (а.с. 19).

Вказаний припис мотивовано тим, що під час проведення перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 0, 1000 га з кадастровим номером :02:002:0024, яка знаходиться за адресою: вул. 25 Серпня, 1, м. Болград, Одеська область, використовується гр. ОСОБА_4 не за цільовим призначенням, що є порушенням ст.ст. 20, 21, п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України.

З вказаним приписом ОСОБА_4 не погоджується, вважає його прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, в звязку з чим звернулась до суду з цим позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до статті 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Приписами статті 188 ЗК України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 482 від 22.07.2016р. «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 р., Держгекадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Пунктом 7 Положення №15 визначено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016р. затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, відповідно до п. 1 якого Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» № 963-IV від 19.06.2003р., який спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належитьть, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015р.(далі - Положення), передбачено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності та в частині родючості ґрунтів.

Підпунктом 25-1 пункту 4 вказаного Положення визначено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль): за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Відповідно до п. 7 цього Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження у тому числі через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавстваУкраїни про охорону земель і моніторинг ґрунтів, здійснюються шляхом, зокрема, проведення перевірок.

Статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, серед іншого, мають право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель.

Як вбачається з матеріалів справи, в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства №561-ДК/622/АП/09/01/-18 від 14.09.2018р. зазначено, що згідно з даними Державного земельного кадастру та реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка площею 0,1000 га (кадастровий номер :02:002:0024) перебуває у приватній власності ОСОБА_5 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Державна реєстрація речового права на нерухоме майно від 24.04.2008 Серія ЯД №943373 (а.с.95-98).

В ході проведення перевірки, з виїздом на місце встановлено, що на даній земельній ділянці розташовано об'єкти нерухомого майна, які функціонально використовуються як об'єкти для здійснення комерційної діяльності (торгівлі), а саме: згідно з вивіскою на металевих воротах заклад громадського харчування «Саган ресторан-кафе», які використовуються разом з прилеглою територією для надання послуг громадського харчування (банкетний зал). Водночас, в момент обстеження, в приміщенні першого поверху, двоповерхової капітальної будівлі, здійснювалась торгівля спиртними та тютюновими товарами.

В ході перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 0,1000га з кадастровим номером :02:002:0024, розташована за адресою: вул. 25 Серпня, 1, м. Болград, Одеська область, фактично використовується ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування будівель торгівлі, що згідно Класифікації видів цільового призначення земельних ділянок, затвердженої Наказом Державного комітету України від 23.07.2010 №548, відповідає секції В.03.07, що свідчить про порушення нею вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, що є порушенням вимог ст.ст. 20, 21, п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України.

Статтею 20 Земельного кодексу України врегульовано питання встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст.91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Згідно ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема, для притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Згідно п. ґ ч.1 ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, підставою здійснення державного контролю послугував наказ №561-ДК, не зазначаючи дати та підстав його прийняття (а.с. 85), однак до суду, в тому числі на вимогу суду, копії останнього не надано. Крім того, жодний із документів (акт перевірки, постанова, припис), прийнятих відповідачем за наслідками проведеної перевірки, не містять посилання на вказаний наказ, зокрема його номер та дату.

З урахуванням зазначеного, суд позбавлений можливості встановити наявність законних підстав для проведення зазначеної перевірки.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,10 га, розташована за адресою: вул. 25 Серпня, 1, м. Болград, Болградський район, Одеська область, належить на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 943373. Цільовим призначенням земельної ділянки зазначено для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с. 21).

На вказаній земельній ділянці відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.09.2013 р. (індексний номер 9943011), виданого ОСОБА_5, розташований житловий будинок з нежитловими приміщеннями, з господарськими будівлями та спорудами, в наступному складі: «А» житловий будинок, з нежитловими приміщеннями; «Б» вбиральня; «В» навіс; «Г» кавярня; «Д» навіс; «Е» навіс; № 1-5 дворові споруди (а.с. 22-23).

Позивач звертав увагу, що житлова частина вказаного будинку розташована на другому поверсі будинку (перший займає кавярня), в звязку з чим вимоги відповідача щодо приведення земельної ділянки у стан відповідно до її цільового призначення є неможливим. Розташування кавярні як вбудованого приміщення в житловий будинок передбачено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.09.2013 р. (індексний номер 9943011), яке є чинним, та повною мірою відповідає цільовому призначенню земельної ділянки.

Крім того припис мотивовано п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України, яка визначає, що власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням. В той же час ОСОБА_4, якій видано оскаржуваний припис, не є власником відповідної земельної ділянки, з огляду на що вказану норму застосовано безпідставно.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до правовстановлюючих документів на земельну ділянку і житловий будинок з нежитловими приміщеннями, копії яких наявні у матеріалах справи, їх власником є саме ОСОБА_5, в звязку з чим винесення відповідного припису на адресу ОСОБА_4 не узгоджується із наведеними вище нормами чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.3 ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що припис винесений відносно ОСОБА_4 є неправомірним, оскільки остання не має законного права здійснювати будь-які дії стосовно зміни цільового призначення земельної ділянки, яка їй не належить. Протилежного відповідачем з посиланням на приписи чинного законодавства та відповідні докази не доведено.

Щодо доводів представника відповідача про самостійну сплату позивачем штрафу, накладеного згідно постанови №561-ДК/0200По/08/01/-18 від 26.09.2018р., суд зазначає що самостійна сплата штрафу не є перешкодою для оскарження припису № 561-ДК/0200ПР/03/01/-18 від 04.10.2018р. та зазначений факт сам по собі не обґрунтовує правомірності оскаржуваного припису.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що припис Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 561-ДК/0200ПР/03/01/-18 від 04.10.2018р. прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені нормами чинного законодавства, відтак останній не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст. 2 КАС України, в звязку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 (68702, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ), старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Болградському, Ізмаїльському, Кілійському, Ренійському районах та м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_3 (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування припису № 561-ДК/0200ПР/03/01/-18 від 04.10.2018р.,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 561-ДК/0200ПР/03/01/-18 від 04.10.2018р.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (68702, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 20.03.2019 р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.