Справа № 810/5792/15
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2019 року

Київ

справа №810/5792/15

касаційне провадження №К/9901/14427/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 (головуючий суддя - Міщук М.С., судді: Бєлова Л.В., Гром Л.М.) у справі №810/5792/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» до Київської митниці ДФС про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Овостар» звернулося до адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС, у якому просило визнати незаконним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 16.06.2015 №125130005/2015/610054/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, натомість митним органом необґрунтовано відмовлено декларанту у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, безпідставно визначивши митну вартість за другорядним методом (резервним).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 адміністративний позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Судами першої та апеляційної інстанцій у межах спірних правовідносин установлено, що між позивачем та компанією Sichuan JSDA Technology Co., Ltd (Продавець) був укладений контракт №MCP/CH-UKR/01012015 від 01.04.2015, згідно умов якого продавець зобов'язався продати та відвантажити покупцю монокальцій фосфат, Лізин Гідрохлорид 98,5 % в кількості 6000 (шість тисяч) тонн. За умовами п. 3.1 контракту поставка товару відбувається на умовах CIF порт Одесса (Інкотермс-2010). З метою здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту товару, декларантом 15.06.2015 було подано до митного органу МД за №125130005/2015/544709. Митна вартість товару заявлена за ціною контракту (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України. В підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару декларантом було подано до митного органу пакет документів. Під час здійснення митного контролю митним органом було надіслано позивачу повідомлення про необхідність надання додаткових документів згідно переліку. Декларант листом від 15.06.2015 №ОВ-16/06/15-783 повідомив митний орган про неможливість подання додаткових документів у строки визначені митним кодексом, у зв'язку з чим просив прийняти рішення без урахування термінів визначених у статті 53 Митного кодексу України. За результатами розгляду МД та доданих до неї документів, посадовою особою митного органу прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2015 №125130005/2015/610054/2. Митну вартість ввезеного товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Підставою для коригування митної вартості товару слугував висновок митного органу про наявність розбіжностей в документах та відсутність в останніх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалюючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення містить формальну відсилку про неможливість застосування 2 - 5 методів визначення митної вартості через відсутність відомостей та без вказівки на вчинені дії щодо цих методів і зокрема - на дії по отриманню необхідних відомостей. При цьому, суд першої інстанції вказав на те, що позивач фактично не підтвердив митну вартість імпортованого товару, у зв'язку з чим, сумніви митного органу в правильності обчислення позивачем митної вартості є обґрунтованими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що контролюючий орган мав обґрунтовані сумніви відносно правильного визначення позивачем митної вартості товарів, які не були спростовані Товариством , в т.ч., і шляхом надання додатково витребуваних контролюючим органом документів, а тому відповідач обґрунтовано здійснив коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу. Приймаючи оскаржуване рішення, орган доходів і зборів діяв у межах та у спосіб визначених законом повноважень; рішення відповідає вимогам законодавства, містить усі обов'язкові реквізити, у т.ч., підстави щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Овостар» подало касаційну скаргу, у якій просило Верховний Суд скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силу рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга обґрунтована тим, що митним органом неправомірно відмовлено позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом митної вартості, безпідставно визначивши митну вартість за резервним методом, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування основоного методу не були спростовані митним органом, а посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та відсутність в останніх всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, не спростовані наданими до митного оформлення документами.

Відповідач скористався своїм правом та подав до суду заперечення на касаційну скаргу, у яких з посиланням на законність та обґрунтованість рішення апеляційної інстанції просив залишити касаційну скаргу товариства без задоволення.

Переглядаючи оскаржувані судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Судами першої та апеляційної інстанцій з'ясовано, що декларантом одночасно із МД №125130005/2015/544709 були подані наступні документи: контракт від 01.04.2015 №MCP/CH-UKR/01012015 та Додаток до нього від 01.04.2015 №3; інвойс JS-OVO0414; довідка про транспортні витрати №08/06-14; рахунок за надану транспортну послугу від 08.06.2015 №ODS00000537; договір перевезення від 17.08.2014 №ОВ-17/09/14-8.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Обставини справи свідчать, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією від 15.06.2015 №125130005/2015/544709, орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності, та не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано взято до уваги, що встановлені у ході митного контролю невідповідності є суттєвими для обчислення ціни, у зв'язку з чим у контролюючого органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості, а тому відповідач мав право витребувати у Товариства додаткові документи.

У зв'язку із виявленням у ході митного оформлення розбіжностей, у декларанта вимагалось надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи , що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Листом від 15.06.2015 №ОВ-16/06/15-783 Товариство повідомило митний орган про відсутність можливості подати документи, у зв'язку з чим просило прийняти рішення без урахування термінів, закріплених статтею 53 Митного кодексу України.

За результатами розгляду МД та доданих до неї документів, посадовою особою митного органу прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2015 №125130005/2015/610054/2.

Коригування митної вартості імпортованого товару за резервним методом було здійснено у зв'язку із тим, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх складових митної вартості товарів.

Так, у ході перевірки поданих до митного оформлення документів за МД 15.06.2015 року № 125130005/2015/544709 митним органом було встановлено, що вони не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, зокрема, згідно пункту 3 договору транспортно-експедиційного обслуговування від 17.09.2014 №ОВ-17/09/14-08, укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДХЛ Логістика (Україна)», замовник здійснює оплату рахунку виконавця на протязі 30 календарних днів з дати оформлення оригіналу коносаменту та акту виконаних робіт. Оригінал коносаменту був складений у країні продавця (Китай) 04.05.2015, отже 30-ти денний строк сплив 04.06.2015. Проте, ні платіжного доручення на сплату рахунку виконавця перевезення, ні акту виконаних робіт декларантом до митного оформлення надано не було.

Відповідно до довідки про вартість перевезення від 08.06.2015 № 08/06-1 оцінюваний товар не страхувався. В той же час, пунктом 5 додатку від 01.04.2015 №3 до зовнішньоекономічного контракту від 01.04.2015 № МСР/СН-ІЖК/01012015 передбачено, що покупець товару здійснює страхування вантажу з покриттям 110%. Страховий поліс чи інші страхові документи декларантом митному органу також не надавались.

Пунктом 2.5 зовнішньоекономічного контакту передбачено, що покупець здійснює 100% оплату, зазначену у інвойсі та/або специфікації на протязі 2-х банківських днів з дня отримання документів згідно пункту 3.12 і дати прибуття партії товару у порт покупця, м. Одеса. У пункті 3.12 цього ж контракту вказано, що продавець зобов'язаний не пізніше ніж за три дні до прибуття вантажу у порт м. Одеси доставити покупцю оригінали наступних документів: інвойс, специфікація, підтверджувальний лист про вихід вантажу із порту Продавця. Втім, банківських платіжних доручень, що стосуються оцінюваного товару декларантом митному органу не надано.

Також у ході перевірки встановлено, що декларантом в порушення вимог частини десятої статті 58 Митного кодексу України, не включені до митної вартості товару всі числові значення її складових на умовах поставки FOB - Фангченг, Китай та не підтверджені документально.

Отже, попри те, що обов'язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві, товариством жодними доказами не спростовані встановлені у ході митного контролю невідповідності та розбіжності у поданих до митного оформлення документах та не доведено обґрунтованості визначення митної вартості товарів за основним методом.

Вимоги до оформлення рішення про коригування митної вартості товарів визначені частиною 2 статті 55 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як вірно установлено судом апеляційної інстанції, у графі 33 рішення про коригування митної вартості від 16.06.2015 року №125130005/2015/610054/2 містяться відомості про неможливість застосування попередніх методів, а отже висновок суду першої інстанції щодо невідповідності рішення вимогам митного законодавства є помилковим. Судом апеляційної інстанції встановлено, що митну вартість товару визначено з урахуванням інформації, щодо перевезення Товариством з обмеженою відповідальністю «Овостар» ідентичного товару за діючим договором перевезення ОВ-17/09/14-8 від 17.09.2014 від виробника Sichuan JSDA Technology Со/ Ltd тим же морським перевізником Danmar Lines та експедитором ДХЛ Логістика оформленого за МД 12513000/2015/543555 від 07.05.2015, згідно якого вартість перевезення одного футового контейнера на умовах поставки FOB Фангченг Китай складала 24299,50 грн.

Таким чином, переглянувши судове рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, Верховний Суд, враховуючи статті 49, 52, 53, 55, 64 Митного кодексу України, дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції при скасуванні рішення суду першої інстанції норм матеріального права, а тому касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» не підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом апеляційної інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга не містить.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 345 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 у справі №810/5792/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк