Справа № 804/5980/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/5980/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Іванова С.М.,

секретар судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 (головуючий суддя Кальник В.В.)

у адміністративній справі № 804/5980/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "КБ Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним бездіяльності та зобов'язання виплатити грошові кошти,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулося до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- визнати бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «КБ «Надра» протиправною, щодо невнесення вірної інформації до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно всієї гарантованої суми належної до виплати ОСОБА_1;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб невідшкодовану суму за вкладом в ПАТ «КБ «НАДРА» в розмірі 41708,36 грн., що належать до виплати ОСОБА_1.

Позов обґрунтовано тим, що в межах гарантованої суми виплат вкладникам банку «Надра» позивачу 06.05.2015 року було виплачено 146319,89 грн., що є еквівалентом суми депозиту та відсотків по вкладу в загальному розмірі 8128,99 дол. США за курсом НБУ 17,999763 грн. за 1 дол. США. Позивач вважає, що курс НБУ, за яким здійснено розрахунок відшкодування, не відповідає даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 02.02.2018 року позивачем було отримано відповідь від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з відмовою у перерахунку суми відшкодування за депозитом та відсотками на вимогу. У зв'язку з відмовою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб добровільно здійснити перерахунок суми відшкодування за валютним депозитом за належним курсом НБУ (23,130580 грн. за 1 дол. США), позивач вимагає від відповідачів здійснити доплату суми відшкодування у розмірі - 41708,36 грн. (8000+115,23+13,76)х(23,130580-17,999763).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відшкодування коштів позивача у розмірі 8128,99 доларів США відбулося в національній валюті після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, який станом на 9 год. 00 хв. 06.02.2015 становив 1799,9763 грн. за 100доларів США, тобто відповідач діяв в межах закону, чим не порушив права позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що курс гривні до долара США у розмірі 1799,9763 грн., хоч і діяв 06 лютого 2015 року, однак був установлений за даними Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України НБУ 05 лютого 2015 року, що не відповідає економічній природі курсу, який установлюється щоденно внаслідок проведення торгів на міжбанківському валютному ринку України, що також відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у справі № 6-1297цс17 від 11.10.2017.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що ключовим моментом є не день, коли було встановлено офіційний курс, а день, як період, на який було встановлено 2 курси.

Учасники судового процесу, повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу в іноземній валюті, відповідно до умов якого 19.02.2014 року позивач передав ПАТ «КБ «Надра» грошові кошти у розмірі 8000 доларів США строком. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра». 06.05.2015 року позивач отримала грошові кошти у сумі 8128,99дол. США конвертовані у національну валюту за курсом встановленим Національним банком України на 05.02.2015 року (17,999763 грн./дол.). 19.12.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою щодо здійснення доплати в межах гарантованої суми відшкодування за валютним вкладом. В задоволенні такої заяви щодо здійснення доплати в межах гарантованої суми - відмовлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, норми Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 року за № 1548/21860.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами регламентуються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 року за № 1548/21860.

Згідно із ч.1 ст.26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гри.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

У відповідності до ч.5 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

При цьому, відповідно до п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 цього Закону не поширюються на зобов'язання банку, строк яких закінчився. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом і національній валюті. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вимоги бере до уваги, що вимоги, які поставлені позивачем в позові не стосуються публічних правовідносин, оскільки інформація щодо позивача вже була внесена суб'єктом владних повноважень у відповідні списки для реалізації її права щодо виплати гарантованої суми. Оскільки позивач не згодна з розміром виплаченої суми, то такий позов підлягає розгляду за правилами ЦПК.

Так, розглядаючи дану справу по суті, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір є адміністративним, проте з такими висновками погодитись не можна, з огляду на ч. 3 ст. 19 КАС України.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

В силу вимог п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

З огляду на положення статті 19 Цивільного процесуального кодексу України та статті 20 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо виплати розміру коштів, які підлягають поверненню особі можуть розглядатися судами в порядку цивільного чи господарського судочинства (залежно від суб'єктного складу) якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна/коштів або майнових прав у зв'язку з оскарженням заінтересованою особою не самої дії (рішення) суб'єкта владних повноважень щодо включення або не включення особи у відповідні списки для отримання гарантованої суми вкладу, а безпосередньо розміру виплаченої суми.

У даній справі позивач просить захистити своє речове право у зв'язку із невиконанням однією із сторін умов цивільно-правової угоди (договору депозиту від 19.02.2014 року № 1846945), а тому цей спір не є публічно-правовим, а стосується договірних відносин і має вирішуватись за правилами ГПК/ЦПК України.

За таких обставин ухвалене в адміністративній справі судове рішення судом першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанції закриваючи провадження в даній справі бере до уваги Постанови Верховного Суду від 16.06.2018 року справа № 816/2317/16 та від 20.06.2018 року справа № 821/592/16, в яких висловлена така ж правова позиція, постанову Верховного Суду України (судової палати у цивільних справах) від 11.10.2017 року № 285/1886/15-ц.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати, закривши провадження у справі.

Керуючись 241-245, 250, 315, 319, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 - скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 328, 329 КАС України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 27.02.2019.

В повному обсязі постанова виготовлена 06.03.2018.

Головуючий суддя Ю.В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя С.М. Іванов