Справа № 0340/1466/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/3725/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року (прийняте у м. Луцьку суддею Волдінером Ф.А.; складене у повному обсязі 08 жовтня 2018 року) в адміністративній справі №0340/1466/18 за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило стягнути з фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, ОСОБА_2 податковий борг в сумі 311 017 грн 65 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є самозайнятою особою, який провадить незалежну професійну діяльність, отримав свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю, взятий на податковий облік та зобов'язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За відповідачем рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) в загальному розмірі 311 017 грн 65 коп., з яких: 278 924 грн 10 коп. недоїмки та 32 093 грн 55 коп. пені. Позивач направляв відповідачу податкову вимогу №11372-23 від 20.08.2015, проте вказані заходи не спричинили погашення податкового боргу відповідачем.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ним належним чином сплачувались податки за 2014 - 2016 роки, як були нараховані на підставі самостійно задекларованих ним сум грошових зобов'язань та згідно з податковими деклараціями про майновий стан і доходи у розмірі 9981,00 грн, на підтвердження чого суду першої інстанції були надані оригінали платіжних доручень.

Крім того, суд першої інстанції не встановив обставини в частині стягнення з нього податкового боргу в розмірі 301 036,65 грн, в т.ч. нарахованих позивачем зобов'язань зі сплати ПДФО за 2012 - 2014 роки, штрафу та пені на підставі акта перевірки та податкової вимоги, а вимоги позивача в цій частині не підлягали задоволенню.

Також, суд першої інстанції в порушення процесуальних норм прийняв до провадження вказаний позов за відсутності сплаченого судового збору.

Представник ГУ ДФС у Волинській області подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду першої інстанції прийняте за правильного і всебічного встановлення обставин справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права. Вказав, що платіжні доручення про сплату боргу, які вказані в апеляційній скарзі, враховані контролюючим органом та відображені в обліковій картці платника податків, розрахунки здійснено відповідно до вимог податкового законодавства.

У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 зареєстрований Волинським обласним управлінням юстиції як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, за ознакою незалежної професійної діяльності - приватний нотаріус, місце реєстрації: АДРЕСА_1; свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю від 13 січня 2010 року, перебуває на обліку в Луцькій ОДПІ з 13 січня 2010 року за №31918 (платник податків за основним місцем обліку), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

За відповідачем рахується податковий борг з ПДФО в загальному розмірі 311 017 грн 65 коп., з яких 278 924 грн 10 коп. недоїмки, 32 093 грн 55 коп. пені, про що зазначено ГУ ДФС у Волинській області в довідці про наявність заборгованості по платежах до бюджету ОСОБА_2, як фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю, в розрахунку сум податкового боргу та підтверджується зворотнім боком облікової картки платника по вказаних платежах.

Станом на 31 грудня 2014 року у платника податків ОСОБА_2 була наявна переплата в сумі 388 грн 43 коп.

Надалі податковий борг з ПДФО у ОСОБА_2 виник внаслідок неповної сплати останнім самостійно визначених грошових зобов'язань згідно з податковими деклараціями № від 05 березня 2015 року (2871 грн), № від 20 квітня 2016 року (3240 грн), № від 19 квітня 2017 року (3870 грн), а також внаслідок несплати відповідачем грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами документальної планової виїзної перевірки (акт №3092/17-01/ від 24 липня 2015 року) на підставі податкового повідомлення-рішення № від 17 серпня 2015 року в сумі 276 441 грн 53 коп., яке в судовому порядку скасоване не було. Крім того, за порушення термінів сплати грошових зобов'язань контролюючим органом нараховано 32 093 грн 55 коп. пені.

Таким чином, з урахуванням переплати станом на 31.12.2014 в сумі 388 грн 43 коп., станом на день розгляду справи заборгованість відповідача з ПДФО становить 311 017 грн 65 коп., з яких 278 924 грн 10 коп. недоїмки, 32 093 грн 55 коп. пені.

Позивач відповідно до статті 59 ПК України надіслав відповідачу податкову вимогу №11372-23 від 20 серпня 2015 року.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 вказану заборгованість добровільно не погасив, ГУ ДФС у Волинській області звернулося до суду із позовом про її стягнення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що відповідач добровільно не сплатив обґрунтований та підтверджений документально податковий борг.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання; грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом

Відповідач станом на час розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції ні податкове повідомлення-рішення, ні податкову вимогу не оскаржував,а тому сума, визначена в них, вважається узгодженою і є його податковим боргом.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач заявляв клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі за №140/319/19 за його позовом до ГУ ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 17.08.2015 за №, стягнення коштів за яким є предметом розгляду у цій справі.

Проте, 06.03.2019 ця позовна заява повернута ОСОБА_2, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення без руху.

Згідно із підпунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, податковий борг є узгодженим і підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому його необхідно стягнути.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року в адміністративній справі № 0340/1466/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 25 березня 2019 року.