Справа № 296/1969/17
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Житомир

справа № 296/1969/17

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановлення ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ та поверненні матеріалів без права на виплату до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області;

- зобов'язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» №850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи та більшого відсотку втрати працездатності, з урахуванням раніше виплаченої суми, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» №850 від 21 жовтня 2015 року;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 30 листопада 2016 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017 у справі №296/1969/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017, позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області задоволено частково (т.1 а.с.45-47, 79-81).

Згідно з постановою Верховного Суду від 01.08.2018 касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково: постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.48-54).

Згідно з ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 16.10.2018 справу №296/1969/17 передано на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу судових справ між суддями, для нового розгляду справи в Житомирському окружному адміністративному суді призначено суддю Горовенко А.В. (т.2 а.с. 59).

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 адміністративну справу №296/1969/17 прийнято до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.12.2018 за правилами загального позовного провадження.

12 грудня 2018 року відповідач Міністерство внутрішніх справи України надіслало до суду відзив на позовну заяву (вх.№24336/18), в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначає, що відповідно до положень п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850) з дати первинного огляду медико-соціальною експертною комісією позивача, а саме встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з 22.11.2013, по дату повторного огляду медико-соціальною експертною комісією, якою встановлено ІІ групу інвалідності з 03.11.2016, пройшло більше 2 років, що не дає права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Окрім того зазначає, що відповідно до вимог Порядку №850 під час прийняття рішення про виплату грошової допомоги необхідно встановити причинно-наслідковий зв"язок, тобто виникнення під час виконання службових обов"язків в період проходження служби захворювання, яке спричинило інвалідність.

Також зауважує, що на виконання постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017 у справі №296/1969/17 видано виконавчий лист від 04.12.2017 та відкрито виконавче провадження №55987648, яке 24.04.2018 закінчено у зв"язку з його виконанням. Таким чином, на даний час відсутній предмет позову, оскільки Міністерство внутрішніх справ України виконало всі вимоги, що були заявлені позивачем.

Відповідно до довідки від 20.12.2018 підготовче засідання у справі відкладено на 29.01.2019, у зв"язку з неявкою у судове засідання представників відповідачів.

Згідно із довідкою від 29.01.2019 підготовче засідання у справі відкладено на 14.02.2019, у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 14.02.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті позовних вимог на 12.03.2019.

Позивач та представник позивача у судове засідання 12.03.2019, не з"явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 05.03.2019 представник позивача надіслала до суду заяву вх.№4681/19, в якій просить розглянути справу без участі позивача та його представника.

Відповідачі у визначений день та час своїх повноважних представників до суду не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причин неявки своїх повноважних представників у судове засідання суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилали.

Зважаючи на подану представником позивача заяву, неявку представників відповідачів, керуючись приписами ч.9 ст.205 та ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.193 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд в постанові від 01.08.2018 у справі №296/1969/17 (провадження №К9901/1611/17) зазначив, що судами попередніх інстанцій не з'ясовано обставини щодо отримання позивачем поранення (контузії, травми або каліцтва), під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ по 25.11.2013 та відповідно до наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 25.11.2013 №374 о/с був звільнений за п.64 «а» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (т.1 а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №570/60 від 6 листопада 2013 року військово-лікарською комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області за розпорядженням УКЗ управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 30.10.2013 здійснено медичний огляд ОСОБА_1 та зазначено, що його захворювання, так, пов"язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (т.2 а.с.79).

Окрім того, до матеріалів справи долучено епікризи з історії хвороб та виписки з історії хвороб ОСОБА_1, відповідно до змісту яких, захворювання, внаслідок якого позивачу встановлено ІІІ та ІІ групу інвалідності, виникло у позивача в період проходження ним служби в органах внутрішніх справ (т.2 а.с. 80, 81, 82, 83, 84, 85).

Відповідачами не заперечується, що при первинному огляді медико-соціальною експертною комісією позивачу 22.11.2013 встановлено третю групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (т.1 а.с.15).

Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №901240 від 30.11.2016 позивачу при повторному огляді встановлена другу група інвалідності з 03.11.2016, яка настала внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ ( т.1 а.с.17).

Позивач звернувся до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв"язку із встановленням другої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яка була скерована в подальшому до Міністерства внутрішніх справ України, що сторонами не оспорюється.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області листом від 23.01.2017 №149/29/05-2017 повідомило позивача, що Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та повернуто без права на виплату з тих підстав, що відповідно до п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850) друга група інвалідності встановлена з 03.11.2016, що перевищує передбачений зазначеним пунктом дворічний термін від первинного встановлення інвалідності - 22.11.2013 (т.1 а.с.20).

Позивач, вважаючи, що він має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, звернувся до суду.

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017, позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв"язку з установлення ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ та поверненні матеріалів без права на виплату до УМВС Українив Житомирській області;

- зобов'язано Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області повторно подати до управління Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо призначення та виплати ОСОБА_1 Васильовчиву одноразової грошової допомоги у зв"язку з установленням ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» №850 від 21.10.2015;

- зобов"язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв"язку з установленням ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності ІІ групи та більшого відсотку втрати працездатності, з урахуванням раніше виплаченої суми, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» №850 від 21.10.2015;

- зобов"язано Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 30.11.2016 року, з урахуванням раніше виплаченої суми (т.1 а.с.45-47, 79-81).

На виконання вказаного судового рішення у справі №296/1969/17 видано виконавчий лист №296/1969/17 від 04.12.2017 та у зв"язку з чим, відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №55987648 про зобов"язання Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 30 листопада 2016 року, з урахуванням раніше виплаченої суми, що не заперечується сторонами.

24 квітня 2018 року відповідно до постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закрито виконавче провадження №55987648 у зв"язку з виконанням судового рішення, оскільки Міністерством внутрішніх справи України затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2017 у справі №296/1969/17 (т.2 а.с.72,74-75).

Відповідно до копії платіжного доручення №334 від 20.03.2018 ОСОБА_1 виплачена одноразова грошова допомога в сумі 272801 грн, що не заперечується позивачем (т.2 а.с.73).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч.6 статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію», у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Суд зазначає, що згідно з п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (який набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію». Відповідно до п.15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком №850.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.

Пунктом 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії

Згідно з пунктами 7-9 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно з п.4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Однак Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п.4 Порядку №850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №808/1866/16 та від 19.09.2018 у справі №530/1280/17 та від 19.09.2018 у справі №530/1280/17.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги визначено у пункті 14 Порядку №850, підстав вказаних Міністерством внутрішніх справ України, зазначена норма не містить.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що Міністерством внутрішніх справ України неправомірно обґрунтовано відмову позивачу права у виплаті одноразової грошової допомоги у зв"язку з встановленням його ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з постановою Верховного Суду від 01.08.2018 суду касаційної інстанції у даній справі рішення судів попередніх інстанцій скасовані з тих мотивів, що судами не надано оцінки спірним правовідносинам, зокрема, й щодо встановлення причинно-наслідкового зв'язоку, тобто виникнення під час виконання службових обов'язків в період проходження служби захворювання, яке спричинило інвалідність.

Зважаючи на викладене, суд зазначає наступне.

За приписами пункту 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з положеннями Порядку №850 свідоцтво про хворобу оформлене військово-лікарською комісією управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області №570/60 та довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії відповідно до яких встановлено причинно-наслідковий зв'язок між захворюванням та несенням військової служби, є належним документом, що вказує на причини та обставини отриманого позивачем захворювання.

У свою чергу, саме Міністерство внутрішніх справ України, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, зокрема, користувач архівних матеріалів, зобов`язаний був довести протилежне, а саме, те, що позивач отримав захворювання при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного спричинив собі тілесні ушкодження тощо.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Таким чином, з урахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 01.08.2018 у даній справі, суд під час нового розгляду справи дійшов до висновку про те, що рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановлення ІІ групи інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ та поверненні матеріалів без права на виплату до УМВС України в Житомирській області є протиправним.

Щодо позовних вимог зобовязального характеру суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Сторонами не заперечується та не оспорюється, що у зв"язку із встановленням позивачу ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на виконання рішення суду у даній справі до розгляду справи в суді касаційної інстанції, ОСОБА_1 вже виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 272801 грн (т.2 а.с.73).

З урахуванням висновків суду про протиправність рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності та зважаючи на те, що право позивача на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб позивачем вже було реалізовано, то суд приходить до висновку, що за результатами нового розгляду справи відсутні правові підстави та законодавчо встановлена необхідність для зобов"язання відповідачів вчинити дії щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Частиною 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачами в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не спростовано, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів доведено протиправність рішення Міністерства внутрішніх справи України про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295, 297, 382, Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10006, ідн. номер НОМЕР_1) до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (вул.Старий Бульвар, буд.5/37, м.Житомир, 10001, ) та Міністерства внутрішніх справ України (вул.Богомольця, буд.10, м.Київ, 01601, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв"язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та повернення матеріалів без права на виплату до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 22 березня 2019 року.

Суддя А.В. Горовенко