Справа № 158/394/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2709/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,
з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):
від позивача Брушнівський С.М.;
від відповідача - Самолюк В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 12.02.2019р. в адміністративній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) Державної прикордонної служби України до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію (суддя суду І інстанції: Корецька В.В., час та місце ухвалення, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 12 год. 30 хв. 12.02.2019р., м.Ківерці Волинської обл., 12.02.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

12.02.2019р. позивач Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Державної прикордонної служби України звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив продовжити строк затримання на шість місяців відповідача громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, а саме: до 28.08.2019р. (а.с.1-4).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 12.02.2019р. заявлений позов задоволено; продовжено строк затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 28.08.2019р.; рішення суду допущено до негайного виконання (а.с.22-24).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та винести нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.27-28).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки в апелянта не виявлено документів, що посвідчують його особу і громадянську належність до певної країни, тому виключається можливість застосування до спірних відносин положень Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав. З цих міркувань подальше затримання апелянта є неможливе через неможливість проведення реадмісії.
Водночас, відповідач не відмовлявся від співпраці з позивачем під час проведення процедури ідентифікації, а тому не забезпечується вимога закону про наявність двох обов`язкових підстав для продовження строку затримання іноземця: відсутність співпраці з боку іноземця з органами державної міграційної служби та неодержання інформації з країни його походження.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив незаконне, поза межами пунктів пропуску перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 177 на ділянці відповідальності ВІПС «Новоселиця» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », внаслідок чого був затриманий 27.08.2018р. представниками прикордонної поліції Словацької Республіки.
28.08.2018р. відповідач був переданий в пункті пропуску «Малий Березний» Чопського прикордонного загону на територію України на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб».
Документи, що посвідчують особу та законність перебування на території України, у відповідача є відсутніми.
04.09.2018р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської обл. прийнято рішення про затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію із поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, достатній для виконання судового рішення, але такий не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання (а.с.5).
У подальшому 05.12.2018р. відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, в с.Журавичі Ківерцівського району Волинської обл. (а.с.6).
Оскільки проведення заходів реадмісії передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, процес передачі особи від одного компетентного органу до іншого, такі заходи неможливо провести без обмеження волі особи, щодо якої вони застосовуються, позивач неодноразово скеровував листи до компетентних органів, однак необхідна інформація не надходила, що об`єктивно унеможливлює підготовку документів позивачем для забезпечення подальшої передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію.
28.02.2019р. закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, у зв`язку з чим прикордонний загін звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, на даний час від Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам не одержано інформації громадянської належності або країни походження громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідних для ідентифікації його особи; відповідач не співпрацює з позивачем для забезпечення його ідентифікації, через що з метою надання можливості забезпечити реадмісію відповідача слід продовжити строк затримання останнього у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.
Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Законом України від 03.09.2008р. «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану в м.Нью-Йорку 25.09.2007р.
Процедура реадмісії громадян В`єтнаму визначена нормами ст.4 цієї Угоди.

Таким чином, відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а за процедурою реадмісії, яка визначена ст.29 вищевказаного Закону та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав».
Окрім зазначеного, наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015р. затверджено Інструкцію про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб.
За приписами п.1 розділу IX вказаної Інструкції у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.
Оскільки Виконавчий протокол до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не укладений, позивачем застосована визначена чинним законодавством процедура.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, яка підлягає обов`язковому застосовуванню у розглядуваному випадку.
Також факт неукладення Виконавчого протоколу до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не може вважатися перешкодою для виконання такого міжнародного договору.

Стосовно наявності правових підстав для продовження строку затримання відповідача колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.4).
Згідно із приписами ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.11).
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч.12).
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (ч.13).

Із змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення реадмісії особи.
При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію.

Згідно матеріалів справи позивачем скеровані наступні звернення стосовно відповідача:
лист № 81/1331 від 30.08.2018р. до Надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо встановлення осіб, затриманих без документів, у тому числі відповідача (а.с.7);
лист № 81/1376 від 11.09.2018р. до Надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо скерування заповненої анкети і дактилоскопічні карти на громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-10);
лист № 81/2006 від 12.12.2018р. до Надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо ідентифікації громадян В`єтнаму, в тому числі відповідача (а.с.12-13), із супровідним листом № 81/2006 від 12.12.2018р. (а.с.11).
Відповіді на вказані листи позивач не отримав.

Таким чином, позивачем доведено, що на момент закінчення шестимісячного строку затримання є неможливою ідентифікація відповідача, що також унеможливлює забезпечення процедури його реадмісії.
При цьому, позивачем висвітлено, які дії та заходи вживалися ним для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію, однак такі бажаних результатів не дали.
За наявності таких умов є неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити реадмісію особи у шестимісячний строк, через що строк затримання підлягає продовженню.

Щодо доводів відповідача про наявність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації колегія суддів виходить з того, що результатом такої повинен бути встановлений факт достовірної ідентифікації особи шляхом представлення документа, який посвідчує особу.
Оскільки в розглядуваному випадку такий документ не представлений відповідачем, а останній зобов`язаний мати наведений документ, іноземцем не надано інших достовірних документів, які посвідчують його особу і вказують на країну громадянської належності, тому доводи апелянта про наявність співпраці під час процедури його ідентифікації колегія суддів оцінює критично.
Отже, протягом строку затримання відповідач не йшов на співпрацю щодо його ідентифікації, зі своєї сторони не вживав заходів, щоб підтвердити свою особу, отримати паспорт і покинути територію України.
Також в апеляційній скарзі відповідач ставить під сумнів свою громадянську належність до Соціалістичної Республіки В`єтнам через відсутність відповідних документів (саме таку інформацію ним було надано позивачу), що слугує додатковим підтвердженням вищевикладеного.

Згідно п.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов.
Оскільки позов про затримання відповідача був поданий Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, тому останній вправі звертатися до суду із розглядуваним позовом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, а також доведена необхідність продовження строку затримання відповідача, через що є наявними правові підстави для продовження строку затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 28.08.2019р.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139, ч.19 ст.289 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 289, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 12.02.2019р. в адміністративній справі № 158/394/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 20.03.2019р.