Справа № 826/12842/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Система Плюс" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «СИСТЕМА ПЛЮС» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.05.2018 № , винесеного ГУ ДФС у м. Києві, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 2266262,00 грн., штрафні санкції 566 565,00 грн, всього разом 2 832 827,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач стверджує про допущене порушення позивачем норм податкового законодавства в частині заниження різниць, на які збільшується фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток за 2017 рік.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 29 травня 2018 року відповідачем на підставі акту перевірки №521/26-15-14-06-02/35197650 від 27.04.2018, прийнято наступне оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а саме:

- , яким позивачу за порушення п.п.134.1.1, 141.2.1 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток фінансових установ» всього в сумі 2832827,00 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 2266262,00 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 566 565,00 грн.

Як вбачається з акта перевірки, висновки контролюючого органу про порушення позивачем норм податкового законодавства обґрунтовані тим, що якщо у платника, який у 2016 році прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату на усі різниці, річний дохід за 2017 рік перевищив 20 мільйонів гривень, то він повинен застосовувати коригування вже при визначенні фінансового результату до оподаткування за 2017 рік. Тобто, позивач повинен починати застосовувати коригування, починаючи з того податкового періоду, у якому його річний дохід перевищив 20 мільйонів гривень.

Не погоджуючись із такими висновками відповідача та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є:

прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Як свідчать обставини справи, 12 січня 2016 року позивач прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на різниці при визначенні об'єкту оподаткування податку на прибуток підприємств на підставі того, що його річний дохід, визначений за правилами бухгалтерського обліку, за попередній - 2015 рік, не перевищив 20 мільйонів гривень.

Рішення позивача про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на різниці, було оформлене Наказом № 2 від 12.01.2016 р.

Про прийняте рішення позивач зазначив у податковій звітності з податку на прибуток підприємств за 2015 рік.

Згідно даних Квитанції № 2, податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2015 рік № , була прийнята ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 24.02.2016 р.

Розмір річного доходу позивача за 2016 рік також не перевищив 20 мільйонів гривень. Згідно даних Квитанції № 2, податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № була прийнята ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 22.02.2017 р.

В наступному - 2017 році, коригування фінансового результату на різниці позивачем також не є застосовувалось, оскільки розмір річного доходу за попередній 2016 рік не перевищив 20 мільйонів гривень.

У 2017 році позивач застосовував річний податковий (звітний) період, а згідно даних Квитанції №2, податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2017 рік №, була прийнята ДПІ у Шевченківському району ГУ ДФС у м. Києві 24.01.2018р.

Однак, річний дохід позивача, визначений за правилами бухгалтерського обліку за річний звітний (податковий) період 2017 рік, перевищив 20 мільйонів гривень.

Як наслідок, при визначенні об'єкту оподаткування податку на прибуток підприємств за перший квартал 2018 року, позивач застосував коригування фінансового результату до оподаткування на різниці.

Згідно даних Квитанції № 2, Податкова декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2018 р. № 30614364, була прийнята ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 18.04.2018 р.

У складі звітності з податку на прибуток підприємств за І квартал 2018 року, позивач подав: 1) «Додаток ЦП до рядка 4.1.3 ЦП, 4.1.4 ЦП додатка РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств»; 2) «Додаток AM до рядка 1.2.1 додатка РІ до рядка 03 Р1 податкової декларації з податку на прибуток підприємств»; 3) «Додаток РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємств».

Водночас, проаналізувавши норми податкового законодавства, які регулюють спірні правовідносини Окружний адміністративний суд міста Києва вірно зазначив, що застосування коригувань фінансового результату до оподаткування на різниці починається у тому податковому періоді, який є наступним за податковим періодом, у якому річний дохід перевищив двадцять мільйонів гривень.

З огляду на те, що у 2017 році обсяг річного доходу позивача перевищив 20 мільйонів гривень, останній обґрунтовано застосував коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці у 2018 році.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи контролюючого органу про обов'язок позивача коригувати фінансовий результат до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років) за безпосередньо 2017 рік, внаслідок перевищення доходу позивача за 2017 рік суми в 20 млн. грн, є необґрунтованими, внаслідок чого оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення адміністративного позову.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 21.03.2019 року.