Справа № 818/613/16
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 р.Справа № 818/613/16
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на постанову Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бондар С.О.) від 13.09.2016 року (повний текст рішення складено 16.09.2016р.) по справі №818/613/16

за позовом Офісу великих платників податків ДФС

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, звернулась до суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання", в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відкритих рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків у системі електронного адміністрування на користь державного бюджету податковий борг станом на 01.09.2016 року в сумі 73412233,22 грн., в тому числі суму податку на додану вартість в розмірі 29392435,33 грн. та суму податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 44019797,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем у визначені строки не було сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання з податку на прибуток та з податку на додану вартість, в зв'язку з чим, вони набули статусу податкового боргу. З метою погашення боргу відповідачу виставлена податкова вимога. Оскільки платником податку не сплачено суму податкового боргу у розмірі 73412233,22 грн., податковий орган звернувся до суду із даним позовом про стягнення вказаних сум у примусовому порядку.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з відкритих рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків у системі електронного адміністрування на користь державного бюджету податковий борг станом на 01.09.2016 року в сумі 73412233,22 грн. (сімдесят три мільйони чотириста дванадцять тисяч двісті тридцять три грн. 22 коп.), в тому числі:

- суму податку на додану вартість в розмірі 29392435,33 грн. на р/р 9002, код платежу 14010100, отримувач - управління державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області, , банк отримувача - головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, МФО банку отримувача 851011;

- суму податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 44019797,89 грн. на рахунок №9001,код класифікації доходу бюджету 11021000, код банку 837013, банк отримувача ГУ ДКСУ у Сумській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 37970404, отримувач ГУК у Сумській області.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в частині стягнення з ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на користь Державного бюджету грошових зобов'язань у розмірі 15616195,58 грн. та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 року проведено заміну позивача - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м.Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, на правонаступника -Офіс великих платників податків ДФС.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у визначеному законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" зареєстроване як юридична особа та включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Як вказує податковий орган, у зв'язку з несплатою ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" у визначені строки узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість, вони набули статусу податкового боргу.

СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС, на підставі п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України), сформовано в автоматичному режимі податкову вимогу №3-25 від 23.02.2016 року та направлено на адресу підприємства. Вказану вимогу отримано платником 26.02.2016 року.

Враховуючи, що платником податку в добровільному порядку не сплачено суму податкового боргу, СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" з відкритих рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків у системі електронного адміністрування на користь державного бюджету податковий борг станом на 01.09.2016 року в сумі 73412233,22 грн., в тому числі: суму податку на додану вартість в розмірі 29392435,33 грн. та суму податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 44019797,89 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції, на час спірних правовідносин), податковий борг- сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Строки сплати податкового зобов'язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.2 якої (в редакції, на час спірних правовідносин) передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 ПК України).

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п. 57.4 ст. 57 ПК України).

За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11 статті 56 ПК України).

Згідно пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

За правилами пункту 95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Отже факт узгодження грошового зобов'язання має наслідком обов'язок платника податку сплатити таке зобов'язання у встановлений законом строк. Невиконання обов'язку зі сплати узгодженого податкового зобов'язання призводить до набуття таким зобов'язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 31.01.2019 року по справі №813/6554/15.

При цьому, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов'язання.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.09.2018 року по справі №808/996/17.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України (в редакції, на час спірних правовідносин), у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно із п.59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Як вбачається з п.59.4 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.60.1 ст.60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до 60.4 ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

На час звернення до суду та розгляду справи судом першої інстанції, механізм формування, надсилання, вручення та відкликання податкових вимог органами державної податкової служби був визначений Порядком направлення органами державної податкової служби податкових вимог платникам податків, затвердженому наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 576, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1840/24372.

Відповідно до пункту 6.1 розділу VI вищевказаного Порядку, податкова вимога вважається відкликаною з дня надходження до платника податків податкової вимоги, яка містить зменшену органом доходів і зборів або судом суму податкового боргу, визначену в раніше направленій вимозі.

Аналогічні положення також визначені чинним на даний час Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 № 610 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.07.2017 р. за № 902/30770 (пункт 1 розділу VI Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 року по справі №818/1116/16, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 року, визнано протиправною та скасовано вимогу СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС № 3-25 від 23.02.2016р. в частині визначення ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до сплати грошове зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 132000 грн. пені, з податку на додану вартість в розмірі 133996,96 грн. пені.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

18.02.2019 року Офісом великих платників ДФС сформовано податкову №73-50, в якій визначено, що станом на 17.02.2019 року сума податкового боргу ТОВ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" становить 100325578,48 грн., у т.ч. податок на прибуток приватних підприємств 65049598,81 грн. та податок на додану вартість 35275979,67 грн.

Вказана вимога отримана платником податків 19.02.2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Таким чином, з 19.02.2019 року податкова вимога №3-25 від 23.02.2016 року, яка слугувала підставою для звернення до суду із даним позовом про стягнення з відповідача суми податкового боргу, є відкликаною.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, враховуючи визначену ПК України процедуру стягнення податкового боргу, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заявленої в даному позові суми податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308 КАС України).

Враховуючи встановлену під час апеляційного розгляду справи відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заявленої в даному позові суми податкового боргу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу за межі заявлених вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в повному обсязі, із прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у випадку існування у відповідача податкового боргу визначеного у вимозі №73-50 від 18.02.2019 року, контролюючий орган не позбавлений права на звернення до суду із відповідним позовом про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" задовольнити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 року по справі №818/613/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову Офісу великих платників податків ДФС до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" про стягнення податкового боргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 25.03.2019 року.