Справа № 163/2333/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2241/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 21 січня 2019 року в справі №163/2333/18 (суддя Чишій С.С., м. Любомль) за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 4329/20500/17 від 20.12.2017 року за ознаками ст.485 МК України.

Рішенням від 21 січня 2019 року Любомльський районний суд Волинської області адміністративний позов задовольнив повністю.

Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича від 20.12.2017 року в справі про порушення митних правил № 4329/20500/17 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 76 277,04 гривень, визнав протиправною і скасував.

Провадження в справі про порушення митних правил № 4329/20500/17 закрив на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому факту, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, встановлених чинним законодавством України.

Звертає увагу на те, що позивача притягнуто до відповідальності за ст.485 МК України на основі наданих угорськими митними органами документів, за результатами аналізу яких, митним органом встановлено різницю в ціні транспортних засобів, відповідно перераховано митні платежі та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Не погоджується скаржник також з тим, що суд першої інстанції вказав на неможливість врахування та оцінки документів, отриманих з угорських митних органів, оскільки останні не перекладені на українську мову.

Крім того, апелянт вказує на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом не подавав, як і докази поважності причин такого пропуску.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Представник Волинської митниці ДФС у судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю, висловив позицію щодо правомірності оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

23.01.2015 року та 10.09.2015 року посадовими особами митних постів "Ягодин" та "Нововолинськ" Волинської митниці ДФС здійснено митне оформлення легкових автомобілів "Volkswagen Grafter", номер НОМЕР_2, та "Citroen Berlingo", номер кузова НОМЕР_1, за поданими декларантом (митним брокером) ТОВ "Реал Авто НВ" ОСОБА_4 митними деклараціями типу ІМ40ДЕ відповідно № 205060000/2015/000062 та № 205120000/2015/007536.

Згідно рахунків-фактур № 1187/01/2015 від 21.01.2015 року, № 0844/09/2015 від 07.09.2015 року вартість транспортних засобів становить 4190 євро та 2550 євро, їх продавцем виступала британська компанія "Exstol systems LLP", отримувачем - ТОВ "Реал Авто НВ".

За митне оформлення цих автомобілів при їх митній вартості у 76 773,59 та 76 773,59 гривень було нараховано та сплачено митні платежі в сумі 25 647,20 та 24 907,76 гривень відповідно.

У зв'язку із встановленими за результатами співставлення ДФС України даних митної статистики взаємної торгівлі України і Угорщини за 2015 рік розбіжностями у вартості транспортних засобів у митні органи Угорщини було надіслано запит щодо оформлення у митному відношенні цих автомобілів митними органами Угорщини.

Із отриманих в порядку міжнародної допомоги документів, а саме: експортних митних декларацій № 15HUCBF5, № 15HU72100021CС3850, рахунків-фактур № 39/2015 від 20.01.2015 року, № VEXB5-000001 від 12.08.2015 року митний орган встановив, що автомобіль "Volkswagen Grafter" був проданий компанією "Tipp plusz Kft." громадянину ОСОБА_5 за ціною 2 350 000 угорських форинтів, що за курсом НБУ на дату митного оформлення автомобіля становить 221 717,33 гривень, а автомобіль "Citroen Berlingo" проданий компанією "Lombard Berlet Kft." цьому ж громадянину ОСОБА_5 за 1 023 622 угорських форинтів, що еквівалентно 104 235,43 гривень.

З огляду на таку різницю вартості транспортних засобів, заявленої і прийнятої під час митного оформлення, стосовно угорських експортних митних декларацій, службовою запискою УАМП Волинської митниці визначено, що різниця розміру митних платежів за автомобіль "Volkswagen Grafter" становить 19 022,51 гривень, а за автомобіль "Citroen Berlingo", - 6403,17 гривень. Загальна сума несплачених митних платежів становить 25 425,68 гривень.

23.11.2017 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо позивача протокол про порушення митних правил № 4329/20500/17 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді директора ТзОВ "Реал Авто НВ", через декларанта (митного брокера) ОСОБА_4 під час митного оформлення автомобілів "Volkswagen Grafter" та "Citroen Berlingo" вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів в сумі 25 425,68 гривень, тобто заявив в митних деклараціях неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

20.12.2017 року заступник начальника Волинської митниці Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 4329/20500/17 і накладено стягнення у вигляді 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 76 277,04 гривень штрафу.

Вважаючи такі дії та рішення Волинської митниці ДФС протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є неправомірною, підлягає скасуванню і провадження у справі закриттю, оскільки достатніх доказів вини в діях позивача не зібрано, а твердження позивача про пред'явлення до митного оформлення виключно тих документів, які були надані продавцем транспортного засобу відповідачем не спростовано. Крім того, зазначає, що шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення на день винесення оскаржуваної постанови сплив.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ч.1 ст.458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, диспозиція ст.485 МК України встановлює, що відповідальність настає, за зазначення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Відповідно до ст.10 КУпАП України суб'єктивна сторона цього правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією ст.485 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про порушення митних правил та основним доказом для притягнення позивача до відповідальності були одержані від угорських митних органів експортні митні декларації MRN № 15HU72100021CC3850, 15HUCBF5, документи під різними назвами, що містять ідентифікаційні номери транспортних засобів, які перекладу на українську мову під час здійснення провадження митницею не містили.

За твердженням відповідача, між відомостями вказаних декларацій і наданими для митного оформлення транспортних засобів документів дійсно є невідповідності щодо відправника, одержувача і вартості транспортного засобу.

Разом з тим, сама по собі експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортних засобів в Угорщині. Вона жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, зазначеного в поданих позивачем до митного оформлення документах.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Волинською митницею ДФС не перевірено обставин завершення експорту товару; не здійснено запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по угорських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом ОСОБА_6; не вжито заходів для встановлення особи і опитування ОСОБА_5, який значиться покупцем цього автомобіля за угорськими документами, а тому отримані від митних органів Угорщини документи самі по собі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про існування невідповідності між документами, поданими позивачем Волинській митниці ДФС та експортними митними деклараціями, наданими угорським митним органом, оскільки така невідповідність, без належних доказів умисного подання позивачем недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання його винним у вчиненні порушення митних правил.

Окрім зазначеного, вказана вище невідповідність між документами, поданими позивачем та тими, які були отримані від митних органів Угорщини, не може бути встановлена судом, оскільки останні подані угорською мовою без офіційного перекладу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил, відповідно до ст.485 МК України.

Щодо пропущення позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів вважає такі доводи апелянта безпідставними, оскільки позовна заява містила клопотання про поновлення такого строку, та ухвалою від 21.01.2019 Любомльський районний суд Волинської області визнав поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку звернення до адміністративного суду.

Разом з тим, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем пропущено шестимісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності встановленого ч. 2 ст. 467 МК України, оскільки ч.1 цієї статті визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.469, 477-481, 485цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як вбачається з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, тобто за правопорушення яке є триваючим.

Таким чином, оскільки вказане правопорушення виявлене 10 жовтня 2017 року, тобто в момент надходження до Волинської митниці ДФС з Департаменту організації протидії митним правопорушенням листа №26490/7/99-99-20-02-01-17 з копіями товаросупровідних документів, отриманих з митних органів Угорщини, а позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил 20 грудня 2017 року, тому шестимісячний строк з дня виявлення цього правопорушення ще не сплив.

Разом з тим, зважаючи на той факт, що висновок суду першої інстанції про пропущення відповідачем шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення в цілому не вплинув на висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позову, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова у справі про порушення митних правил №4329/20500/17 від 20 грудня 2017 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 76 277, 04 грн, є неправомірною, підлягає скасуванню і провадження у справі закриттю, оскільки достатніх доказів вини в діях позивача не зібрано, а твердження позивача про пред'явлення до митного оформлення виключно тих документів, які були надані продавцем транспортного засобу, відповідачем не спростовано.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи вказане вище, апеляційний суд дійшов переконання, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, зробив правильний висновок про задоволення адміністративного позову, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 21 січня 2019 року в справі №163/2333/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 21.03.2019.