Справа № 803/1799/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

19 березня 2019 року

справа №803/1799/16

адміністративне провадження №К/9901/33091/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій"

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року у складі судді Андрусенко О.О.

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у складі суддів Улицького В. З., Гулида Р.М., Кузьмича С. М.

у справі № 803/1799/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій"

до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій" (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 серпня 2016 року № , яким згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф у загальному розмірі 39 097 грн 25 коп., а саме: за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму податку на додану вартість 38 6025 грн 91 коп. застосовано штраф у розмірі 10 % у сумі 38 602 грн 65 коп; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму податку на додану вартість 1 250 грн. застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 250 грн; за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму податку на додану вартість 815 грн 33 коп. застосовано штраф у розмірі 30% у сумі 244 грн 60 коп., а також № , яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів на суму податку на додану вартість 223839,32 грн. до позивача застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 44 767 грн 86 коп., № , яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму податку на додану вартість 91 927 грн 08 коп. до позивача застосовано штраф у розмірі 30 % у сумі 27 578 грн 12 коп., № , яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму податку на додану вартість 2 248 грн 16 коп. до позивача застосовано штраф у розмірі 40 % у сумі 899 грн 26 коп., з мотивів безпідставності їх прийняття.

13 січня 2017 року постановою Волинського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій висновувалися з правомірності спірних податкових повідомлень-рішень та доведення податковим органу факту несвоєчасної реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних як підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій.

20 березня 2017 року позивачем до Вищого адміністративного суду України подано касаційну скаргу, в якій Товариство, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме положень пункту 120-1.3 статті 120-1, підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, статей 10, 11, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обґрунтування вимог касаційної скарги Товариство вказує, що застосування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних за період жовтень-грудень 2015 року здійснено відповідачем без врахування того, що на момент вчинення порушення порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, був відсутнім. Відсутність такого порядку, на думку позивача, унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій у подальшому.

22 березня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано з Волинського окружного адміністративного суду справу № 803/1799/16.

07 квітня 2017 року справа № 803/1799/16 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

20 квітня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшли заперечення податкового органу на касаційну скаргу Товариства, у яких відповідач спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

08 березня 2018 року справу № 803/1799/16 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що у липні 2016 року посадовою особою податкового органу проведено камеральну перевірку термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) Товариства, за результатами якої складено акт від 26 липня 2016 року № 3388/12.1/23251236 (далі - акт перевірки).

Висновками акта перевірки встановлено порушення платником податків вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: Товариством не забезпечено своєчасну реєстрацію податкових накладних у ЄРПН за жовтень 2015 року - червень 2016 року, за що у відповідності до статті 120-1 Податкового кодексу України до останнього застосовано штрафну санкцію у розмірі 112 342 грн 44 коп. (далі - акт перевірки).

16 серпня 2016 року на підставі акта перевірки посадовою особою податкового органу винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковими повідомленнями-рішеннями №, №, № та № за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України та згідно зі статтею 120-1 цього Кодексу застосовано штрафи, відповідно, у розмірі 10%, 20%, 30% та 40% на загальну суму 112 342 грн 44 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій висновувалися з того, що факт наявності податкових правопорушень позивачем не спростовується, порушення термінів реєстрації податкових накладних та відповідальність за таке порушення у вигляді штрафу були закріплені в Податковому кодексі України як до 01 січня 2016 року, так і після. При цьому факт відсутності порядку застосування штрафних санкцій, затвердженого центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування і реалізує державну податкову та митну політику, про що зазначено в пункті 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України (пункт виключений з 01 січня 2016 року) не звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Касаційна скарга позивача підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10, 20, 30, 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, залежно від тривалості порушення терміну реєстрації.

Відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Процедуру реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних визначають положення пункту 201.10 Податкового кодексу України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 № 1246.

Дотримання строків реєстрації податкових накладних продавцем є визначальним. Недотримання цих вимог не тільки є порушенням податкової дисципліни продавця товару/послуг. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У цій справі факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН позивачем не спростовується. Спірним питанням є можливість застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій у 2016 році за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, виписаних у жовтні та грудні 2015 року.

З 01 січня 2015 року у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII Податковий кодексу України доповнено статтею 120-1, яка встановлює відповідальність за порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі пункту 35 підрозділу 2 розділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» від 16 липня 2015 року № 643-VIII) визначено, що норми пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених до 01 жовтня 2015 року.

Відповідно до пункту 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла з 29 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - Порядок).

Відтак, у зв'язку із відсутністю затвердженого Порядку у період з 01 жовтня 2015 року до 31 грудня 2015 року, як обґрунтовано зазначили суди попередніх інстанцій застосування штрафних санкцій за порушення вимог пункту 120-1.1 статті 120-1 цього Кодексу було неможливим.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 909-VІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році (набрав чинності з 01 січня 2016 року) внесені зміни до статті 120-1 Податкового кодексу України, якими виключено пункт 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України.

16 лютого 2016 року набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, яким затверджений Порядок направлення контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків та передбачено необхідну для застосування штрафу форму податкового повідомлення-рішення - форма «Н» - додаток 13 до вказаного Порядку.

Таким чином, з 01 січня 2016 року податковому органу надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України без наявності спеціально затвердженого Порядку, а з 16 лютого 2016 року у податкового органу з'явилася реальна можливість виконання обов'язків, спрямованих на притягнення суб'єктів господарювання до відповідальності, встановленої пунктом 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України.

У цій справі, як встановлено судами попередніх інстанцій, податкові правопорушення, допущені позивачем у 2015 році, виявлені податковим органом за наслідком проведення у 2016 році камеральної перевірки. Відтак податкові правопорушення виявлені податковим органом в межах строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України. За наслідком проведення перевірки та на виконання вимог статті 120-1 податковим органом прийнято спірні податкові повідомлення-рішення форми «Н».

За встановлених обставин справи Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності дій податкового органу та обґрунтованості застосування штрафних (фінансових) санкцій, визначених ними.

Посилання позивача на неможливість застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій у зв'язку з відсутністю у жовтні-листопаді 2015 року Порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, є безпідставним, оскільки на момент застосування штрафних (фінансових) санкцій податковий орган діяв в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зворотня дія закону, а також презумпція правомірності рішень платника податку та принцип стабільності, на що посилається Товариство у касаційній скарзі, не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки жодні елементи податків та їх ставки не змінювалися, нове податкове правопорушення не визначалося, колізія норм законодавства відсутня. Застосування штрафних (фінансових) санкцій відбулося на підставі норми, яка діяла з 2015 року, у 2016 році лише визначено порядок такого застосування, в тому числі і за порушення, допущені у 2015 році.

Верховний Суд також звертає увагу та те, що позивач, вимагаючи скасування штрафних (фінансових) санкцій у повному обсязі, фактично обґрунтовує безпідставність їх застосування лише за порушення, допущені у 2015 році, що також виклює можливість задоволення вимог касаційної скарги.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга Товариства залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних конструкцій" залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 січня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі № 803/1799/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді І.А. Гончарова

І.Я. Олендер