Справа № 591/2315/16-а
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 березня 2019 р. м. ХарківСправа № 591/2315/16-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Гуцала М.І.,

суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О. ,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28.12.2018 року по справі № 591/2315/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про стягнення матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.12.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 591/2315/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про стягнення матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій також заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2019 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач 20.03.2019 направив на електронну адресу суду заяву, в якій посилається на ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" та вважає, що ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З приводу посилань позивача, суд зазначає, що ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", як і правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року по справі № 761/24881/16, не застосовується до питань сплати судового збору у даній справі з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що звільнення від сплати судового збору встановлено за подання позову за умови, що, по-перше, цей позов подається споживачем, по-друге, позов стосується порушених прав позивача, як споживача у спірних правовідносинах.

Однак, у спірних правовідносинах позивач не є споживачем послуг, зокрема, й фінансових.

Згідно пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Зі змісту зазначеного пункту вбачається, що визначальною ознакою, яка характеризує фізичну особу, як споживача, є те, що ця особа придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію.

У свою чергу, продукція, згідно з пунктом 19 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

У даній справі позов стосується визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії Сумського об'єднаного управління пенсійного фонду України Сумської області. До того ж позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю та зобов'язати відповідача подати у триденний строк звіт про виконання рішення Зарічного суду м. Суми від 22.06.2016 по справі № 591/2315/16-а.

Отже, не викликає сумнівів, що у спірних правовідносинах позивач не придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити вироби (товари), оскільки вони є предметами матеріального світу на відміну від предмету позовних вимог.

Також, спірні правовідносини не стосуються й виконання певної роботи у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки, пунктом 21 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Так, згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Тобто, послуга, за змістом Закону України "Про захист прав споживачів", - це діяльність з надання особі матеріального чи нематеріального блага, яке визначене договором.

Таким чином, спір який склався між ОСОБА_2 та органом Пенсійного фонду щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії не є послугою, у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки така діяльність визначена не договором, а Законом.

Між тим, пільга щодо сплати судового збору передбачена для споживачів саме Законом України "Про захист прав споживачів", тому, встановлюючи коло осіб, яких стосується вказана пільга, належить звертатись до визначень саме цього Закону.

Отже, послуги, які не визначені договором, зокрема спір який виник між сторонами у даній справі не є послугою, у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", тому, пільга щодо сплати судового збору, передбачена вказаним Законом, до таких правовідносин не застосовується.

Що стосується посилання позивача на рішення Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 761/24881/16 колегія суддів зазначає, що в даному рішенні зазначено, що при прийнятті Закону України "Про судовий збір" законодавець передбачив можливість застосування Закону України "Про захист прав споживачів" при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Вказаним рішенням висловлена правова позиція, згідно якої споживачі, які звернулись за захистом своїх прав згідно Закону України "Про захист прав споживачів", звільняються від сплати судового збору як при поданні позовної заяви, так і на наступних стадіях цивільного процесу.

Проте, як зазначалось, предметом позову у цій справі є правовідносини не щодо захисту прав позивача, як споживача у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", та спірні правовідносини не ґрунтуються на договорі.

Враховуючи викладене, правовідносини у даній справі не є подібними з правовідносинами, що були предметом розгляду у справі 761/24881/16, тому посилання позивача на рішення Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у вказаній справі, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" необхідно відмовити.

Інших доказів наявності у позивача пільг по сплаті судового збору, встановлених ст. 5 Закону України "Про судовий збір", до суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно з ч. 5 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи те, що вимоги ухвали суду від 04.03.2018 у встановлений судом строк не виконані, наявні підстави для повернення апеляційної скарги позивачу в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, колегія суддів зазначає, що повернення апеляційної скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою в порядку, визначеному законом.

Керуючись ст. 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/2315/16-а - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28.12.2018 року по справі № 591/2315/16-а за позовом ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про стягнення матеріальної шкоди, стягнення моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис)А.П. Бенедик Л.О. Донець