Справа № 808/878/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 808/878/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року (головуючий суддя Батрак І.В.)

у справі № 808/878/18

за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2

ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4

до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Приазовського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Приморського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просили:

визнати протиправними дії УДМС в Запорізькій області в особі територіального підрозділу Приазовського районного сектору УДМС в Запорізькій області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року;

зобов'язати УДМС в Запорізькій області в особі територіального підрозділу - Приазовського районного сектор УДМС в Запорізькій області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з проставленою відміткою місця проживання без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, а саме: без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (УН3Р) та будь якого іншого цифрового ідентифікатора, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук та автоматизованої обробки персональних даних;

визнати протиправними дії УДМС в Запорізькій області в особі територіального підрозділу - Приморського районного сектору УДМС в Запорізькій області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорта громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року;

зобов'язати УДМС в Запорізькій області в особі територіального підрозділу Приморського районного сектору УДМС в Запорізькій області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з прославленою відміткою місця проживання без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, а саме: без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (У1ГЗР) та будь якого іншою цифрового ідентифікатора, без відцифровапого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук та автоматизованої обробки персональних даних;

зобов'язати УДМС в Запорізькій області в особі територіальних підрозділів - Приазовського та Приморського районних секторів УДМС в Запорізькій області вести паспортний облік щодо неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за прізвищем, іменем та по-батькові. роком народження та за місцем реєстрації, без використання будь-якого цифровою ідентифікатора особи (у т.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації про них до Єдиною державного демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на звернення із заявами щодо оформлення і видачі неповнолітнім дітям, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки, отримані ідентичні письмові відповіді, в яких зазначається про єдину можливість оформлення паспорту громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, без прийняття жодного рішення про відмову чи видачу паспорту у вигляді книжечки. Вважають, що відповідачі порушують права та інтереси неповнолітніх на отримання паспортів у формі книжечки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Приазовського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Зобов'язано Приазовський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Визнано протиправними дії Приморського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Зобов'язано Приморський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII і Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI передбачена можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки.

Заявники, звернувшись до уповноваженого суб'єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, мають право на отримання документа у формі книжечки, зокрема, паспорта громадянина України.

Вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа встановлений в ч.7 ст.16 Закону України №5492-VI, відтак, відповідачі у своїх листах на звернення позивачів зобов'язані були вказати одну з визначених підстав для відмови у оформленні паспортів у формі книжечки.

Відповідачі жодних з правових підстав, з якими законодавцем визначено перелік законних підстав для прийняття рішення про відмову проведення оформлення паспортів громадянин України у вигляді паспортної книжки, не вказано, а наведені ними в обґрунтування обставини є невиконанням належним чином останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України, внаслідок чого суд дійшов висновку, що відповідачі допустили бездіяльність щодо не оформлення паспортів громадян України у формі паспортної книжечки заявникам.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідач-1 наполягає на законності дій та зазначає, що з прийняттям Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України оформлюється тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Крім того, звернення позивачів до Приазовського РС УДМС України в Запорізькій області. Приморського РС УДМС України в Запорізькій області та Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області із письмовими заявами про видачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, здійснено не в установленому порядку.

Сама по собі «Заява щодо оформлення паспорта громадянина України раніше встановленого зразка (1992 року) у формі книжечки» не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Позивачами поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачі просять залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Також позивача подана заява про розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 по досягненню 16-річного віку, не маючи намір оформлювати паспорт у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій, разом із своїми законними представниками (батьками) звернулась із заявою від 14.11.2017 до Приазовського районного сектору УДМС в Запорізькій області щодо оформлення паспорту громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року) - а.с.19.

Посилаючись на Закон України «Про звернення громадян», заявники просили надати відповідь на вказану заяву і одночасно зазначили, що копію свідоцтва про народження і дві фотокартки для оформлення паспорта буде надано у разі позитивної відповіді на заяву.

22.11.2017 Приазовським районним сектором УДМС в Запорізькій області надано відповідь листом №2336/1802, що при отриманні паспорта громадянина України у зв'язку із оформленням паспорта вперше після досягнення 14-річного віку його оформлення здійснюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, тобто громадянин може отримати тільки біометричний документ. Також надано роз'яснення, що Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» закріплено право громадянина на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що містяться у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб'єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія. Відмова від біометричного паспорта громадянина України для осіб, які документуються вперше, чинним законодавством не передбачена.

26.12.2017 листом №2301/01-М-305 Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на звернення ОСОБА_2 до ДМС від 04.12.2017 з приводу надання роз'яснення щодо введення в обіг документів із безконтактним електронним носієм, а також можливості оформлення паспортних документів без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру повідомило про порядок оформлення паспорта громадянина України згідно чинного законодавства, а саме: виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, тобто у зв'язку з оформленням паспорта вперше після досягнення 14-річного віку громадянин може отримати тільки біометричний паспортний документ. Відмова від біометричного паспорта громадянина України для осіб, які документуються паспортом вперше, чинним законодавством не передбачена, які видача паспортів старого зразка. При отриманні першого паспорта, при необхідності обміну паспорта або відновлення замість втраченого чи викраденого паспорт громадянина України оформлюється виключно засобами Єдиного державного демографічного реєстру.

Того ж дня 26.12.2017 ОСОБА_2 та її законні представники подали заяву до УДМС в Запорізькій області про оформлення бланку паспорта громадянина України без застосування Єдиного державного демографічного реєстру та видачу ОСОБА_2 виключно у вигляді паспортної книжки, форма якої не заборонена діючим законодавством України (а.с.22).

До заяви додано дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 для оформлення бланку паспорту, копію свідоцтва про народження.

ОСОБА_4 по досягненню 16-річного віку, не маючи намір оформлювати паспорт у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій, разом із своїми законними представниками (батьками) звернувся із заявою від 14.11.2017 до Приморського районного сектору УДМС в Запорізькій області щодо оформлення паспорту громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року) - а.с.27.

Посилаючись на Закон України «Про звернення громадян», заявники просили надати відповідь на вказану заяву і одночасно зазначили, що копію свідоцтва про народження і дві фотокартки для оформлення паспорта буде надано у разі позитивної відповіді на заяву.

16.12.2017 Приморським районним сектором УДМС в Запорізькій області листом №2337/4998 надано відповідь з посиланням на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та постанову Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 про припинення з 01.01.2017 оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

26.12.2017 ОСОБА_4 та його законні представники повторно звернулись із заявою до Приморського районного сектору УДМС в Запорізькій області щодо оформлення паспорта громадянина України без застосування Єдиного державного демографічного реєстру, та видачі виключно у вигляді паспортної книжечки, без застосування засобів ЄДДР (а.с.34), однак отримали відповідь - лист від 17.01.2018 №2337/170, в якому повторно повідомлено про відсутність технічної можливості видачі паспорту у вигляді книжечки (а.с.35).

04.12.2016 ОСОБА_4 та його законні представники звернулись до УДМС в Запорізькій області із заявою про оформлення і видачу ОСОБА_4 паспорту громадянина України у формі книжечки без застосування Єдиного державного демографічного реєстру, а 26.12.2017 - з заявою про видачу бланку паспорта громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки, форма якої не заборонена діючим законодавством (а.с.37, 39).

УДМС в Запорізькій області листом від 26.12.2017 №2301/01-О-306 надано відповідь, що ч. 4 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» закріплено право громадянина на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Відмова від біометричного паспорта громадянина України для осіб, які документуються паспортом вперше, чинним законодавством не передбачена, які видача паспортів старого зразка. При отриманні першого паспорта, при необхідності обміну паспорта або відновлення замість втраченого чи викраденого паспорт громадянина України оформлюється виключно засобами Єдиного державного демографічного реєстру.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст.308 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III встановлено, що документом, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України.

Відповідно до вказаної норми постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України.

За приписами п.п.2, 3 вказаного Положення № 2503-ХІІ паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.5, 6 Положення № 2503-ХІІ паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок.

Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт".

На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України".

На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім'я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для

підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи

засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою.

Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються.

Третя, четверта, п'ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних до паспорта, а сьома, восьма і дев'ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться

відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина.

На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев'ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор.

На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється.

Наведені правові норми є чинними, отже підлягають застосуванню.

20 листопада 2012 року прийнятий Закон України № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до ст.4 цього Закону № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

За правилами ч.3 ст.13, ч.4 ст.21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій (Безконтактний електронний носій - імплантована у бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов'язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом - п. ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно ч.2 ст.21 Закону № 5492-VI (в редакції Закону України від 14.07.2016 № 1474-VIII) кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

з 1 січня 2016 р. оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. N 2503-XII;

з 1 листопада 2016 р. оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 установлено, що:

до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки;

прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється.

Пунктом 131 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи).

Отже, безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи .

Як встановлено судом у спірному випадку, бажання позивачів отримати паспорти у формі книжечки обумовлене власними переконаннями та запереченнями обставин здійснення обліку у Єдиному державному демографічному реєстрі за унікальним номером запису, а не за ім'ям, та запереченням щодо використання імплантованого безконтактного електронного носія у бланку документу.

Виходячи з суб'єктного складу та підстав позову і визначених позовних вимог, дана справа, в розумінні п.21 ч.1 ст.4 КАС України є типовою адміністративною справою.

За приписами ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно Рішенню Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов'язані з особою та членами її сім'ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17, у даному випадку відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» № 2297-VI мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону № 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних.

При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Також Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі «Groppera Radio AG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

За результатами розгляду зразкової справи Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням вищевикладеного судом першої інстанції зроблений правильний висновок про протиправність дій УДМС в Запорізькій області (в особі територіальних підрозділів) щодо відмови в оформленні та видачі позивачам паспорта громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року.

Втім, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про зобов'язання відповідача оформити та видати позивачам паспорт громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях) зразка 1994 року.

В спірному випадку суть відповіді (відмови) відповідача на заяви позивачів щодо оформлення та видачі їм паспорта громадянина України полягає виключно у відсутності у осіб права на отримання паспорта громадянина України у вигляді книжечки.

Як встановлено вище, такі висновки відповідача є помилковими.

Законом № 5492-VI передбачена можливість видачі паспорта як у формі книжечки, так і у вигляді картки, а в ч. 7 ст. 16 вказаного Закону наведені вичерпні підстави для відмови у видачі документа.

Отже, оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулись до УДМС в Запорізькій області з відповідними заявами особисто, відповідач повинен був розглянути заяви та додані до них документи (за їх наявності), зокрема, відповідно до приписів Закону № 5492-VI, наведеного вище Положення № 2503-ХІІ з прийняттям певного рішення про видачу паспорта у вигляді книжечки (на паперових носіях) чи відмову у його видачі.

Виходячи з встановлених фактичних обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не надав відповідної оцінки поданим позивачами заявам та не прийняв належного рішення по суті поставленого позивачами питання щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, а суд не може переймати на себе дискреційні повноваження відповідача як суб'єкта владних повноважень, який має право вимагати від заявника дотримання певної форми звернення та настання певних подій, з якими закон пов'язує відповідний обов'язок суб'єкта владних повноважень, правильним і ефективним способом захисту порушених прав позивачів буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяви позивачів з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 808/878/18 скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Прийняти нове рішення в цій частині.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в особі територіального підрозділу - Приазовського районного сектору щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в особі територіального підрозділу - Приморського районного сектору щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Зобов'язати Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 від 26.12.2017 та ОСОБА_4 від 04.12.2017 про оформлення та видачу паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 808/878/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко