Справа № 2а-5292/12/2170
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2019 року

Київ

справа №2а-5292/12/2170

адміністративне провадження №К/9901/5664/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Яковлєва О.В., суддів Бойко А.В., Танасогло Т.М. від 25 лютого 2014 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Будмашінвест» до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2012 року Відкрите акціонерне товариство «Будмашінвест» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Херсонської області ДПС (далі - відповідач, Інспекція), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року №, № та №.

Обґрунтовуючи позов, Товариство вказувало на безпідставність визначення контролюючим органом зобов'язань зі сплати земельного податку з використанням даних управління Держкомзему у місті Херсоні Херсонської області (лист від 26 вересня 2012 року №01-2370), які не відповідають даним витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі, на підставі яких позивачем задекларовано податкові зобов'язання відповідно до статті 271 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, дійшовши висновку про законність податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року №, зазначив, що в порушення вимог ПК України Товариство у період з червня 2011 року по вересень 2012 року обчислювало та сплачувало земельний податок без врахування нової нормативної грошової оцінки землі, затвердженої Рішенням Херсонської міської ради №178 від 31 березня 2011 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Херсона», що призвело до заниження податкового зобов'язання щодо плати за землю. Стосовно ж податкових повідомлень-рішень від 12 грудня 2012 року №00106152 та №00107152, встановивши прострочення сплати позивачем узгоджених податкових зобов'язань, визнав обґрунтованим застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до статті 126 ПК України.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року та прийнято нове рішення про часткове задоволення позовних вимог; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року № в частині збільшення Товариству грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 2318,29 грн. та в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 497,77 грн.; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Своє рішення апеляційний суд обґрунтував тим, що прийняття міською радою в середині бюджетного року рішення про зміну нормативної грошової оцінки земельних ділянок не може зумовлювати автоматичне збільшення ставок відповідних земельних зборів у цьому ж бюджетному році, а тому, за висновком суду, податковим органом неправомірно визначено позивачу грошове зобов'язання з цього платежу та застосовані штрафні санкції за червень - грудень 2011 року. При цьому суд зазначив, що підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 12 грудня 2012 року №00106152 та №00107152 стала несвоєчасна сплата Товариством узгоджених податкових зобов'язань з земельного податку за 2010-2012 роки, обставини чого жодним чином не спростовано позивачем в ході розгляду справи.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

У доводах касаційної скарги зазначає про помилковість висновків апеляційного суду, оскільки положеннями ПК України закріплено обов'язок платника земельного податку здійснювати його перерахування у разі зміни нормативної грошової оцінки землі. Позивач же у 2011-2012 роках обчислював та сплачував земельний податок, враховуючи розмір нормативної грошової оцінки землі, зазначений у витязі, який видано управлінням земельних ресурсів 13 травня 2008 року за №01-1202, а тому Інспекція при обчисленні податкового зобов'язання щодо плати за землю у період з червня 2011 року по вересень 2012 року правомірно використала розмір нової нормативної грошової оцінки землі, затвердженої Рішенням Херсонської міської ради №178 від 31 березня 2011 року.

Отже, як вбачається із змісту касаційної скарги, відповідач не погоджується із рішенням суду апеляційної інстанції лише в частині задоволених позовних вимог (про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року №).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 лютого 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У визначені ухвалою строки заперечення на касаційну скаргу не надходили.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею №438 від 12 травня 1999 року Товариству надано у постійне користування земельну ділянку у м. Херсоні, загальною площею 0,0307 га.

У 2011 - 2012 роках позивачем проведено розрахунок земельного податку, виходячи із нормативної грошової оцінки земель м. Херсона, яку зазначено у витязі із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №01-1202 від 13 травня 2008 року.

Рішенням Херсонської міської ради №178 від 31 березня 2011 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Херсона» встановлено нову нормативну грошову оцінку земель у м. Херсоні у сумі 213,32 грн. за 1 кв. м. Відповідно до пункту 4 рішення нова нормативна грошова оцінка застосовується з 01 червня 2011 року.

В подальшому за результатами проведеної Інспекцією документальної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету земельного податку за період з червня 2011 року по вересень 2012 року складено акт від 23 листопада 2012 року №2675/15-2/21285509, яким встановлено декларування податкового зобов'язання по земельному податку без врахування оновленої нормативної грошової оцінки землі, що призвело до його заниження на суму 5298,91 грн., а також несвоєчасну сплату до бюджету узгоджених зобов'язань з цього податку за 2010-2012 роки.

За результатами перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року: №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб на 5298,91 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 1242,93 грн.; №001016152, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у сумі 242,89 грн.; №001017152, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у сумі 68,01 грн.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд вказує на таке.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування земельним податком, зокрема, є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України).

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 ПК України, яка визначає порядок обчислення плати за землю, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Відповідні центральні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Таким чином наведеною нормою закріплено обов'язок платника земельного податку подавати дані ДЗК про нормативну грошову оцінку землі разом із першою декларацією та у разі зміни такої оцінки.

У даному випадку підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року № стали викладені у акті перевірки висновки Інспекції про те, що Товариство в порушення підпункту 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України занизило суму земельного податку у період з червня 2011 року по вересень 2012 року у розмірі 5298,91 грн., оскільки не перерахувало податкові зобов'язання з урахуванням нової нормативної грошової оцінки землі, затвердженої Рішенням Херсонської міської ради №178 від 31 березня 2011 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Херсона», починаючи з 01 червня 2011 року.

Суди, вирішуючи спір, свої мотиви обґрунтовували наявністю підстав при обчисленні податку враховувати нову нормативну грошову оцінку землі, затверджену вказаним рішенням Херсонської міської ради, з огляду на його офіційне оприлюднення органом місцевого самоврядування.

Проте, разом з тим, залишено поза увагою як таке судове оскарження Рішення Херсонської міської ради №178 від 31 березня 2011 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Херсона» та визнання його нечинним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 січня 2012 року й, як наслідок, не надано відповідної правової оцінки тому, чи набув позивач за таких обставин обов'язку сплати земельного податку у визначеному Інспекцією в податковому повідомленні-рішенні від 12 грудня 2012 року № розмірі за умови, коли останній вважає, що таким рішенням відповідача порушені його права, і просить про їх захист у судовому порядку.

При цьому, здійснюючи перегляд справи, суд апеляційної інстанції дійшов певних висновків без урахування, а отже, й дослідження наведеного.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Пунктом другим частини першої статті 349 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Враховуючи, що в силу вимог процесуального закону допущені порушення не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, рішення апеляційного суду на підставі статті 353 КАС України підлягає скасуванню, а справа у частині позовних вимог - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 грудня 2012 року № та №, у задоволенні яких відмовлено, то в цій частині рішення судів, враховуючи положення частини першої статті 341 КАС України, касаційним судом не переглядаються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 КАС, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року як в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року № (щодо збільшення Відкритому акціонерному товариству «Будмашінвест» грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 2318,29 грн. та щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 497,77 грн.), так і в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2012 року № - скасувати, а справу у зазначених частинах передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2013 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 грудня 2012 року № та № залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду