Справа № 2040/6369/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 р.Справа № 2040/6369/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Яковенка М.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Єгупенко В.В.) від 12.11.2018 року (повний текст рішення складений 13.11.2018 р.) по справі № 2040/6369/18

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське"

про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю),

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоровю людей, експлуатацію будівель ТОВ СП Шевченківське, за адресою: Харківська область, Шевченківський район, смт. Шевченкове, вул. Покровська, буд. 39, зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання, у звязку з чим зобовязати керівництво ТОВ СП Шевченківське негайно припинити використання цих будівель з метою проведення будь-якої діяльності, не повязаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами проведеної перевірки відповідача встановлено низку порушень вимог законодавства у сфері (з питань) техногенної та пожежної безпеки у ТОВ СП Шевченківське, які, на думку позивача, унеможливлюють експлуатацію будівель відповідача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 2040/6369/18 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з Головним управлінням Державної служби

України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з 04.06.2018 р. по 08.06.2018 р. проведена планова перевірка додержання (виконання) вимог законодавства у сфері (з питань) техногенної та пожежної безпеки на території та у будівлях ТОВ СП Шевченківське, за адресою: Харківська область, Шевченківський район, смт Шевченкове, вул. Пскровська, буд. 39.

За результатами проведення перевірки складений акт № 72 щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, який 08.06.2018 р. направлений керівництву ТОВ СП Шевченківське.

В ході перевірки будівель підприємства позивача за вказаною адресою встановлено, що вони експлуатуються з порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоровю людей, а саме порушені:

1. Розділ IV, глава 1, пункт 1.8 ППБУ - улаштовані тимчасові електромережі в приміщеннях господарства;

2. Розділ IV, глава 1, пункт 1.6 ППБУ - зєднання жил проводів електромережі господарства виконано не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

3. Розділ IV, глава 1, пункт 1.18 ППБУ -експлуатуються пошкоджені з'єднувальні коробки електромережі в усіх приміщеннях господарства;

4. Розділ IV, глава 1, пункт 1.1 ППБУ - відсутні в приміщеннях адміністративної будівлі занулення або заземлення електрообладнання (ксероксу, компютерної техніки), яке може опинитися під напругою в наслідок пошкодження ізоляції;

5. Розділ III, глава 2, пункт 2.31 ППБУ - не забезпечено коридори, проходи та інші шляхи евакуації адміністративної будівлі евакуаційним освітленням;

6. Розділ III, глава 2, пункт 2.37 ППБУ - на шляхах евакуації у колишньому офісі влаштовані пороги (виступи), які перешкоджають вільній евакуації людей;

7. Розділ IV, глава 1, пункт 1.18 ППБУ - світильники підвішені безпосередньо на струмопровідні проводи в приміщеннях господарства; для загального відключення силових та освітлювальних мереж в складах господарства з вибухонебезпечними і пожежонебезпечними зонами будь-якого класу, не передбачено встановлення апаратів відключення (вимикачів) поза межами (ззовні) вказаних приміщень;

8. Розділ IV, глава 1, пункт 1.12 ППБУ - відсутні акти щодо проведення прихованих робіт по прокладанню проводів (кабелів);

9. Розділ IV, глава 1, пункт 1.20 ППБУ - не проведено замір опору ізоляції і перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання;

10. Розділ V, глава 1, пункт 1.128 ППБУ - не обладнано будинки, приміщення та споруди системами протипожежного захисту (далі по тексту СПЗ) відповідно до вимог ДБН 8.2.5-56:2014 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту";

11. Розділ V, глава 3, пункт 3.11 ППБУ - не укомплектовано засобами пожежогасіння пожежні щити: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.;

12. Розділ V, глава 3, пункт 3.6 ППБУ - не забезпечено територію, будинки, споруди, приміщення первинними засобами пожежогасіння: вогнегасниками, ящиками з піском, бочками з водою, покривалами з негорючого теплоізоляційного матеріалу, пожежними відрами, совковими лопатами, пожежним інструментом, які використовуються для локалізації і ліквідації пожеж у їх початковій стадії розвитку;

13. Розділ IV, глава 1, пункт 1.21 ППБУ - не виконано захист будівель, споруд, та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку відповідно до вимог ДСТУ Б 8.2.5-38:2008 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд";

14. Розділ ІІІ, глава 2, пункт 2.5 ППБУ - не піддано вогнезахисному оброблянню деревяні конструкції покрівель (крокви та лати) будівель господарства; Розділ IV, глава 1, пункт 1.15 ППБУ - для загального відключення силових та освітлювальних мереж в складах господарства з вибухонебезпечними і пожежонебезпечними зонами будь-якого класу, не передбачено встановлення апаратів відключення (вимикачів) поза межами (ззовні) вказаних приміщень на негорючих стінах (перегородках) або на окремих опорах;

15. Розділ V глава 2 пункт 2.1 ППБУ - до пожежної водойми відсутній під'їзд 3 твердим покриттям;

16. Розділ V, глава 3., пункт 3.17 ППБУ - не здійснено технічне обслуговування вогнегасників відповідно до Правил експлуатації вогнегасників;

17. Розділ IV, глава 1., пункт 1.18. ППБУ - в пожежонебезпечних зонах світильники 3 лампами розжарювання не закриті захисним суцільним склом (ковпаком);

18. Розділ IV, глава 1, пункт 1.17 ППБУ - в усіх будівлях господарства електророзетки та вимикачі не встановлені на не горючі основи (конструкції) або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра;

19. Розділу III, глави 2, пункт 2.37 ППБУ - допускається влаштування у сходовій клітки приміщення (адміністративна будівля та колишнього офісу);

20. Розділ VI, глава 9., пункт 9.2 ППБУ - обвалування (стінки) складу ЛЗР та ГР не підтримуються справними; Розділ VI, глава 9., пункт 9.2. ППБУ - наземні резервуари не пофарбовані білою (сріблястою) фарбою для запобігання дії сонячного проміння;

21. Розділ VI, глава 10, пункт 10.5 ППБУ - АЗС не оснащена гучномовним звязком;

22. Розділ VI, глава 10, пункт 10.6 ППБУ - вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарі на АЗС не здійснюється спеціально призначеними для цієї мети стандартними вимірювальними приладами (пристроями);

23. Розділ VI, глава 10, пункт 10.8 ППБУ - усі металоконструкції та електропровідні неметалеві частини технологічного обладнання не приєднані на АЗС до заземлюваного пристрою;

24. Розділ VI, глава 10, пункт 10.11 ППБУ АЗС не оснащена гучномовним звязком;

25. Розділ VI, глава 10, пункт 10.6 ППБУ - вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарі на АЗС не здійснюється спеціально призначеними для цієї мети стандартними вимірювальними приладами (пристроями);

26. Розділ VI, глава 10, пункт 10.8 ППБУ - усі металоконструкції та електропровідні неметалеві частини технологічного обладнання не приєднані на АЗС до заземлюваного пристрою;

27. Розділ VI, глава 10, пункт 10.11 ППБУ - АЗС не забезпечено набором інструменту з металу, що не утворює іскор для відкривання і закривання пробок металевої тари та проведення інших робіт у вибухонебезпечних зонах.

Вважаючи, що неусунуті порушення створюють загрозу життю та здоров'ю людей, позивач звернувся до суду першої інстанції із позовними вимогами про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем доказів на підтвердження усунення ним порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у повному обсязі до суду не надано, а тому вимога позивача є обґрунтованою.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що діючим законодавством не визначено, які конкретно порушення створюють загрозу життю та здоровю людей, а тому відповідач вважає такими порушеннями - недоліки, що можуть безпосередньо призвести до пожежі та надзвичайної ситуації. Небезпечними в цьому плані є недоліки щодо улаштування електромереж, які вже усунені.

Тому, враховуючи, що більшість недоліків вже усунені, а інша частина порушень є незаконною та не створює загрози для життя (здоровя) людей, враховуючи незаконні та необґрунтовані вимоги позивача, підстави для застосування судом заходів реагування до обєкту відповідача, відсутні.

Також апелянт зазначив, що з питань влаштування систем протипожежного захисту необхідно керуватися ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», в підпункті 12 якого зазначено «Ці будівельні норми встановлюють вимоги до обладнання обєктів СПЗ під час їх будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту, зміни категорій приміщень і будинків за вибухопожежною і пожежною небезпекою згідно з НАПБ Б.03.002. Вимоги цих будівельних норм рекомендується застосовувати під час реставрації.

Враховуючи, що обєкт відповідача не знаходяться в стадії будівництва, реконструкції, капітальному ремонті, технічному переоснащенні та реставрації, а категорії приміщень і будинків за вибухопожежною і пожежною небезпекою не змінюються, вимоги позивача щодо обладнання приміщення системами протипожежного захисту (системами пожежної сигналізації) є незаконними та таким, які не підлягають виконанню відповідачем.

Щодо наведених вище доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Положеннями ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 КЦЗ України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 70 КЦЗ України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Виходячи з вищевикладеного, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

При цьому, захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі школи до повного усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб є заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Поняття «загрози життю та здоров'ю» є оціночним. Однак це не спростовує необхідність дослідження судом доказів, якими обґрунтовується їх наявність та зважаючи, що такі позови розглядаються за позовними заявами суб'єктів владних повноважень, суди не повинні обмежуватися тільки даними актів перевірок. Достовірність інформації про зафіксовані в них порушення має бути перевірена судами шляхом зібрання відповідних доказів, а застосування судом обраного заходу реагування обґрунтовуватися з дотриманням всіх принципів адміністративного судочинства.

Відсутність мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, не зазначення мотивів відхилення кожного аргументу учасника свідчать, що висновки суду про визнання підтвердженими обставин існування підстав для застосування заходів реагування є передчасними та необґрунтованими, здійсненими на підставі неповно встановлених обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.10.2018 р. у справі № 826/14758/17.

При цьому, суд повинен встановити обставини щодо того, які саме порушення були фактично усунуті школою на час прийняття судом рішення та чи не усунуті порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття заходів реагування саме у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі відповідача.

При обранні виключного заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі будівель, позивачем як суб'єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.06.2018 р. у справі № 820/5143/17.

Звертаючись до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами, в обґрунтування того, що виявлені в ході проведення перевірки, зокрема в частині невлаштування систем протипожежного захисту, можуть реально створити загрозу життю та/або здоров'ю людей, позивач послався на те, що усунення цього порушення сприятиме попередженню виникнення пожежі, а у разі виникнення пожежі обмежить розповсюдження полумя, забезпечить оперативну ліквідацію пожежі (надзвичайної ситуації) та забезпечить безпеку для життя і здоровя людей від небезпечних чинників.

В свою чергу, в доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що порушення, що створюють загрозу життю та здоровю людей, які зазначені в адміністративному позові, відповідачем усунені. Так, в ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем було зазначено, що майже всі порушення усунені, однак ці доводи не були враховані судом та не враховані всі надані до суду документи, підтверджуючі усунення порушень.

На підставі наведених вище доводів, відповідач по справі зазначив, що, оскільки, майже всі порушення усунені, а лише одне порушення, що залишилося не створює загрози для життя (здоровя) людей, враховуючи незаконні та необґрунтовані вимоги позивача, підстави для застосування судом заходів реагування до обєкту відповідача, відсутні.

Судовим розглядом встановлено, що з 26.10.2018 р. по 29.10.2018 р. Шевченківським районним сектором Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області проведена позапланова перевірка виконання вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на території та у будівлях ТОВ СП Шевченківське по вул. Покровській, 39 у смт Шевченкове Шевченківського району Харківської області.

В ході зазначеної перевірки було встановлено, що будівлі експлуатуються з порушеннями вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоровю людей, що підтверджується актом № 40, що свідчить про те, що доказів повного усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, не надано. Відповідачем ця обставина фактично не заперечується.

Самим апелянтом не заперечується той факт, що ним не усунуто одне порушення - будівлі та приміщення не обладнано системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В. 2.5 56:2014 «Системи протипожежного захисту», але на думку апелянта це не є підставою для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, оскільки не створює загрози для життя (здоровя) людей.

Від представника позивача до суду апеляційної інстанції наданий акт позапланової перевірки № 89 від 29.11.2018 р., з якого вбачається, що підприємством відповідача вже також усунено порушення щодо обладнання будівель та приміщень системами протипожежного захисту.

У звязку з цим, при вирішенні спірних правовідносин судом апеляційної інстанції враховується та обставина, що підприємством відповідача усунуто всі виявлені під час проведення перевірки порушення.

Колегія суддів зазначає, що правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 р. № 1417, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 р. за № 252/26697 (далі Правила).

Згідно п. п. 1.1, 1.2 глави 1 розділу V Правил, усі системи протипожежного захисту мають бути справними і утримуватися в постійній готовності до виконання роботи. Несправності, які впливають на їх працездатність, повинні усуватися негайно, інші несправності усуваються в передбачені регламентом терміни, при цьому необхідно робити записи у відповідних журналах. Будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту".

Відповідно до п. 4 розділу І Правил, пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Колегія суддів зазначає, що недодержання субєктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоровю населення. Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоровя та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов'язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов'язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення підприємством позивача виявлених порушень. Крім того, застосований до скаржника захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в закладі охорони здоровя.

Аналогічний висновок зроблений Верховим судом у постанові від 28.02.2019 р. по справі 810/2400/18 (провадження № К/9901/67046/18).

При цьому, суд повинен встановити обставини щодо того, які саме порушення були фактично усунуті на час прийняття судом рішення та чи не усунуті порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття заходів реагування саме у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі відповідача.

При обранні виключного заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі будівель, позивачем як суб'єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.06.2018 р. у справі № 820/5143/17.

Судовим розглядом встановлено, що в п. 13 опису виявлених порушень перевіряючими зазначено, що будівлі та приміщення не обладнано системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В. 2.5 56:2014 «Системи протипожежного захисту», що є порушенням ППБУ (п. 1.2, глава 1, розділ ІІІ).

Відповідно до п. 1.2 глави 1 розділу V Правил, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту".

Відповідно до пп. 1 п. 1 ДБН В.2.5-56:2014, вимоги цих будівельних норм поширюються на проектування, монтування, перевірку відповідності і підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту (далі - СПЗ), а саме:

- автоматичних систем пожежогасіння (далі - АСПГ);

- автономних систем пожежогасіння локального застосування (далі - СПГа);

- систем пожежної сигналізації (далі - СПС);

- систем оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей (далі - СО);

- систем протидимного захисту (далі - СПДЗ);

- систем централізованого пожежного спостерігання (далі - СЦПС);

- диспетчеризації СПЗ.

Зазначені вище СПЗ призначені для протипожежного захисту будинків, будівель або їх частин (приміщень), споруд, устаткування різного призначення (далі - обєкти) відповідно до додатків А та Б під час нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту цих обєктів.

Аналогічні види СПЗ наведені також у п. 6.1 ДБН В.2.5-56:2014.

Наведене свідчить про те, що чинними ДБН визначено кілька окремих різновидів СПЗ.

Положеннями п. 5 ДБН В.2.5-56:2014 визначено, що необхідність обладнання обєктів СПЗ або галузь їх застосування визначається відповідно до вимог цих норм, галузевих норм та інших нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки.

В свою чергу, в акті перевірки № 72 від 08.06.2016 р. вказано, зокрема, про те, що будівлі та приміщення підприємства відповідача не обладнано СПЗ відповідно до ДБН В. 2.5 56:2014 «Системи протипожежного захисту», але не міститься посилання на те, яким саме видом СПЗ не обладнано будівлі та приміщення та зі встановленням якого саме виду СПЗ позивач вважатиме усунутими порушення вимог законодавства в сфері пожежної безпеки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вимогами ч. 2 ст. 68, ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, ч. 7 ст. Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачається застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень виключно за наявності порушень правил пожежної безпеки, які створюють загрозу для життя і здоров`я людей.

В позовній заяві позивач просив зупинити повністю шляхом їх знеструмлення з опечатуванням пристроїв відключення джерел електропостачання та негайно припинити використання будівель, належних ТОВ СП Шевченківське, за адресою: Харківська область, Шевченківський район, смт. Шевченкове, вул. Покровська, буд. 39, з метою проведення будь-якої діяльності, не пов'язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

В свою чергу, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом всі будівлі, що належать підприємству відповідача за адресою: Харківська область, Шевченківський район, смт. Шевченкове, вул. Покровська, буд. 39 фактично не перевірялися, в самій позовній заяві не конкретизовано, робота яких саме приміщень підлягає зупиненню, у звязку з виявленими порушеннями.

Колегія суддів не заперечує і усвідомлює важливість діяльності органів державного нагляду і необхідність дотримання всіма субєктами господарської діяльності норм законодавства в галузі протипожежної безпеки. Проте, на думку суду, органи державного нагляду у своїй діяльності не звільняються від необхідності діяти з точки зору розумної доцільності, міри (пропорційності) і здорового глузду в прийнятті мір.

Як вбачається з адміністративного позову, контролюючий орган просить вжити захід реагування у вигляді повного зупинення подальшої роботи будівель, споруд, приміщень підприємства відповідача, тобто всього його господарчого і адміністративного комплексу, шляхом відключення джерела електроживлення, накладення печаток на розподільчі електрощитки.

Позовні вимоги органу ДСНС України про вжиття заходів реагування ґрунтуються виключно на підставі Акту перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки. В той же час, вказаний Акт перевірки містить тільки перелік встановлених порушень вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки без вказання родових ознак таких порушень і привязки їх до певного обєкту.

Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання статті 1 Першого протоколу спирається на «справедливу рівновагу (баланс)» між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Однак цей баланс не варто розуміти як необхідність обов'язкового досягнення «соціальної справедливості» у кожній конкретній справі. Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами - обґрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. «Справедливого балансу» не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення в справі «Трегубенко проти України»).

Тобто порушення статті 1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23.01.2014 в справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У пошуках «справедливої рівноваги» Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питання (як і в питаннях наявності «суспільного інтересу») також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», рішення від 22 січня 2009 року в справі «Булвес проти Болгарії»).

Звертаючись до суду з позовом про застосування заходів реагування орган державного нагляду повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров'ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки, тому необхідно з'ясувати чи є захід реагування співрозмірним до мети його застосування і що таке втручання у права відповідача буде пропорційним і, таким чином, буде досягнуто справедливий баланс між інтересами відповідача та публічними інтересами.

Метою застосування цього заходу є відвернення ймовірного настання для прав та інтересів невизначеного кола осіб негативних наслідків виявлених порушень. Такі негативні наслідки полягають у завданні шкоди життю та здоров'ю людей, але їх настання є вірогідною подією.

Чинним законодавством з питань цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки будівель та споруд встановлена можливість застосування як органом державного нагляду, так і судом різних заходів реагування за одні й ті самі порушення, при цьому критерієм їх розмежування є створення такими порушеннями загрози життю та здоров'ю людей і саме наявність такої загрози надає можливість для застосування адміністративним судом заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Враховуючи те, що позивачем в акті перевірки не конкретизовано, яким саме видом СПЗ не обладнано будівлі та приміщення та зі встановленням якого саме виду СПЗ позивач вважатиме усунутими порушення вимог законодавства в сфері пожежної безпеки, та в позовній заяві не конкретизовано, робота яких саме будівель (приміщень) має бути зупинена, з урахуванням того, що всі будівлі (приміщення) підприємства відповідача фактично не перевірялися, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку зупинення експлуатації будівель підприємства відповідача не було пропорційною мірою реагування, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, зупинення експлуатації будівель підприємства відповідача не є пропорційною та повною мірою реагування з огляду на виявлені порушення.

Щодо застосування позивачем вимог ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту", судова колегія зауважує, що пунктом 1.2 розділу V НАПБ А.01.001-2014 визначено, що будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватись системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5.-56:2014 "Системи протипожежного захисту". Тобто, обовязок щодо встановлення СПЗ, в першу чергу, визначається Правилами пожежної безпеки, а ДБН В.2.5.-56:2014 лише встановлюють вимоги щодо проектування, монтування, перевірки відповідності та підтримання експлуатаційної придатності цих систем

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вказані норми є обов'язковими для виконання, в тому числі і для відповідача. Про подальше дотримання вказаних вище норм свідчить той факт, що підприємством відповідача належні йому приміщення були обладнані СПЗ, з метою виконання вимог контролюючого органу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах спірних правовідносин позивачем не доведено, що того, що порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 2040/6369/18 прийняте з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 2040/6369/18 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 2040/6369/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, 8, м. Харків, 61013, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Шевченківське" (вул. Покровська, 39, смт. Шевченкове, Харківська область, 63601, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 2643,00 грн. (дві тисячі шістсот сорок три гривні) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3

Повний текст постанови складено 25.03.2019 року