Справа № 440/973/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 березня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/973/19

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області в якій просить суд:

визнати протиправними та скасувати розрахунки розміру поновленої виплатою пенсії позивача, викладені в листі від 18 січня 2019 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату поновленої виплатою пенсії з 19 жовтня 2017 року, виходячи з розміру пенсії, передбаченого частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показників середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до територіального органа Пенсійного фонду України, проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали адміністративного позову, дослідивши зміст позовних вимог та підстави позову, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі належить відмовити, з огляду на таке.

Із змісту позовних вимог випливає, що гр. ОСОБА_2 оскаржує дії відповідача щодо порядку виплати пенсії, перерахованої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі № 816/1355/18. Відтак, фактичною підставою звернення до суду стало неналежне виконання Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області судового рішення, яке набрало законної сили.

Так, судом встановлено, що позивач вже звертався до суду з позовом до того самого відповідача, про той самий предмет і з тих самих підстав. За результатами судового розгляду справи № 816/1355/18 рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково: зобов'язано Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з 19 жовтня 2017 року; позовні вимоги в частині поновлення нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року по 18 жовтня 2017 року залишено без розгляду; в іншій частині позову відмовлено.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 23 жовтня 2018 року.

На виконання вищевказаного судового акта відповідачем здійснено перерахунок, однак під час поновлення виплати пенсії застосовано розмір пенсії, який не відповідає розміру пенсії, передбаченому частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з правомірністю дій відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому вимагає зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області провести поновлення пенсії з 19 жовтня 2017 року, виходячи з розміру пенсії, передбаченого частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показників середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до територіального органа Пенсійного фонду України, з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів.

Суд зауважує, що розгляд поданого позову по суті буде передбачати надання правової оцінки порядку виконання відповідачем судового рішення від 25 травня 2018 року у справі № 816/1355/18.

Натомість, частина перша статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (статті 382); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383); визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287).

Суд звертає увагу, що зазначені вище положення Кодексу мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Контроль за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Проаналізувавши предмет позову, суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового акта (рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі № 816/1355/18).

Відтак, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту фактично є однією із форм контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду.

Отже, спір у справі є тотожним спору у справі № 816/1355/18, оскільки виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов'язує наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вищевказані висновки суду узгоджуються з висновками постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15.

За приписами пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З огляду на те, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі № 816/1355/18, набрало законної сили, є таким, що постановлене судом у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й в цьому адміністративному позові, суд вважає за необхідне відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

За правилами частини п'ятої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Крім того, належить зауважити, що позивач не позбавлений права ініціювати питання про захист свого порушеного права та, у разі його незгоди з розміром/розрахунком поновленої пенсії, звернутись до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату поновленої пенсії за певний період відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показників середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до територіального органа Пенсійного фонду України, проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів.

Окремо слід звернути увагу на те, що розрахунки щодо розміру поновленої пенсії позивача, викладені в листі відповідача від 18 січня 2019 року, про визнання протиправними та скасування яких позивач звернувся до суду, не є рішенням (індивідуальним актом) суб'єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому оскарження останніх не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.О. Чеснокова