Справа № 826/7993/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року

Київ

справа №826/7993/17

адміністративне провадження №К/9901/61629/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі №826/7993/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" про визнання бездіяльності протиправною,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2018 року задоволено клопотання представника Національного банку України про залишення адміністративного позову без розгляду.

Визнано неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит", про визнання бездіяльності протиправною, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. У вказаному клопотанні апелянт зазначає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин, оскільки 11.04.2018 апеляційну скаргу ним направлено за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81 А, за якою знаходиться одне з приміщень Окружного адміністративного суду м. Києва. Проте, 06.06.2018 відправлена 11.04.2018 апеляційна скарга повернулась назад через невручення.

06.06.2018 ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 знову подала через Окружний адміністративний суд м. Києва апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 березня 2018 року, яка прийнята судом першої інстанції 11.06.2018.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2018 року апеляційну скаргу на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 березня 2018 року залишено без руху, запропоновано протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки апеляційної скарги шляхом звернення до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення.

Підставою для залишення апеляційної скарги без руху послугувало те, що апелянтом пропущено строк апеляційного оскарження, а наведені підстави пропуску строку визнані неповажними. Вказану ухвалу отримано апелянтом 17 липня 2018 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліків апеляційної скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Скаргу обґрунтовано тим, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки вперше апеляційну скаргу направлено скаржником за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81 А, за якою знаходиться одне з приміщень Окружного адміністративного суду м. Києва - 11.04.2018. Проте, 06.06.2018 конверт з апеляційною скаргою повернувся назад через невручення, що підтверджується витягом з сайту "Укрпошти" про відстеження відправлень. Також зазначає, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху суд апеляційної інстанції направив лише на адресу ОСОБА_3, хоча в скарзі адресою для листування вказано адресу його представника. А тому вважає, що наявні підстави для поновлення строку. Вказує, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на принципах верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, є незаконною та перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю - доповідача та перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції вважав неповажними підстави пропуску строку, наведені скаржником, оскільки 11.04.2018 апеляційна скарга була направлена не на адресу Окружного адміністративного суду м. Києва.

З вказаними висновками колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Отже, ухвала суду першої інстанції, яка постановлена 27 березня 2018 року може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, що встановлені статтею 295 КАС України, тобто - п'ятнадцять днів з дня складення повного судового рішення.

При подачі апеляційної скаргою за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81 А, за якою знаходиться одне з приміщень Окружного адміністративного суду м. Києва - 11.04.2018, такий строк пропущено не було.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що апеляційна скарга вперше (11.04.2018) була направлена не на адресу Окружного адміністративного суду м. Києва є помилковим, оскільки за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81 А, знаходиться одне з приміщень Окружного адміністративного суду м. Києва.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 297 КАС України (в редакції після 15.12.2017) апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Проте, згідно з пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Петриченко проти України» (набуло статусу остаточного 12.07.2016) зазначено: «…цілком проігнорувавши доводи заявника, навіть коли вони були конкретними, доречними та важливими, національні суди не дотримались свого зобов'язання за пунктом 1 статті 6 Конвенції» (п. 13).

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (набуло статусу остаточного 10.15.2011) Європейський Суд з прав людини зазначив (цитата наводиться без посилань на інші справи): «… що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (…). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (…). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (…)».

Європейський Суд з прав людини вже звертав увагу на те, що «застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007)».

З огляду на це, в контексті обставин справи, суди повинні звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов'язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у поновленні строків на апеляційне оскарження та внаслідок цього відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, належним чином не врахував доводів позивача, не з'ясував, не дослідив та не дав правової оцінки наведеним позивачем обставинам, що призвело до порушення права позивача на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (в аспекті доступу до суду).

У зв'язку з викладеним суд касаційної інстанції вважає передчасними та необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відсутність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки строк пропущено з поважних підстав, а саме через неприйняття апеляційної скарги направленої за адресою одного з приміщень Окружного адміністративного суду м. Києва - м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81 А, судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 343, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2018 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

В.М. Кравчук

Судді Верховного Суду