Справа № 540/2124/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2124/18
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ГУПФ України в Херсонській області, в якому просив зобов'язати УПФ зарахувати до страхового стажу для перерахунку пенсії період роботи з 1.12.2007р. по 2.12.2009р. в МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго» та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 1.12.2007р. по 2.12.2009р. він працював на посадах начальника котелень, заступника начальника по експлуатації котелень, головного інженера на МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго».

У вересні 2018р. ОСОБА_2 звернувся із заявою до пенсійного органу про перерахунок пенсії, в якій просив врахувати період з 1.12.2007р. по 2.12.2009р. при перерахунку пенсії. Однак, листом УПФ від 17.09.2018р. його повідомлено, що стаж роботи з 1.12.2007р. по 2.12.2009р. не може бути враховано, оскільки підприємство-роботодавець не сплачував за цей період страхових внесків.

Позивач вважає такі дії та рішення УПФ протиправними та незаконними, у зв'язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018р. позов задоволено повністю.

Зобов'язано ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати ОСОБА_2 до страхового стажу для перерахунку пенсії роботу в МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго» за період з 1.12.2007р. по 2.12.2009р. та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 3.09.2018р..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Херсонській області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704,8грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

З урахуванням належного сповіщення сторін, про час і місце розгляду справи, судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган відмовляючи позивачу у зарахуванню певного періоду в рахунок для перерахунку пенсії діяв з порушенням норм законодавства України, чим порушив права позивача.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 в період з 1.10.2002р. по 2.12.2009р. працював в МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго», в тому числі в період з 16.01.2004р. по 2.12.2012р. працював на посаді головного інженера (записи №18 та №19 трудової книжки ОСОБА_2.).

МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго» за період з 1.12.2007р. по 2.12.2009р. не сплачувало за ОСОБА_2 страхові внески до Пенсійного фонду України.

3.09.2018р. ОСОБА_2 звернувся із заявою до УПФ про перерахунок пенсії з урахуванням до страхового стажу періоду роботи з 1.12.2007р. по 2.12.2009р., оскільки пенсіонер не може бути позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за порушення законодавства страхувальником.

Проте, 17.09.2018р. УПФ листом за №588/Л-99-1, посилаючись на ст.24 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повідомило ОСОБА_2 про відсутність підстав для врахування певного періоду до пенсійного стажу, через відсутність факту сплати страхових внесків роботодавцем за вказаний період.

Перевіряючи правомірність дій та рішень пенсійного органу, з урахування підстав, за якими позивач пов'язує їх протиправність та незаконність, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ст.1 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за №1058-ІV від 9.07.2003р. (надалі - Закон №1058-ІV) визначено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Положеннями ст.113 Закону №1058 встановлено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Статтею 14 Закону №1058-ІV передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

У відповідності до ч.1 ст.15 Закону №1058-ІV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст.14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч.1 ст.12 цього Закону.

За правилами ч.2 ст.17 Закону №1058-ІV, страхувальник зобов'язаний: вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та зберігати ці дані протягом п'яти років після припинення їх сплати на паперових носіях та в електронному вигляді; подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом; нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч.2 ст.20 Закону №1058-ІV).

За правилами ст.106 Закону №1058-ІV у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст.20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків Законом №1058-ІV покладено на страхувальника, тобто роботодавця.

А тому, обов'язок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго».

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із архівної довідки архівного сектору Олешківської РДА Херсонської області за №04-09/А-198 від 22.08.2018р., МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго» у період з 1.12.2007р. по 2.12.2009р. здійснював нарахування ОСОБА_2 заробітної плати, а також утримував страхові внески.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що страхувальник МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго» у період з 1.12.2007р. по 2.12.2009р. фактично не виконав обов'язку щодо слати до Пенсійного фонду України страхових внесків за застраховану особу ОСОБА_2

Апелянт вважає, що вказана обставина, позбавляє ОСОБА_2 права на зарахування до пенсійного стажу періоду роботи з 1.12.2007р. по 2.12.2009р..

Проте, апеляційний суд вважає безпідставним такий висновок пенсійного органу, оскільки обов'язок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України покладено на страхувальника, відтак, унаслідок невиконання МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго» свого обов'язку ОСОБА_2 позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві з 1.12.2007р. по 2.12.2009р., що порушує права ОСОБА_2 та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.05.2018р. у справі за №490/12392/16-а та постанові від 1.11.2018р. у справі за №199/1852/15-а.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що наявність заборгованості МКП «Цюрупинськтеплокомуненерго» перед Пенсійним фондом України по страховим внескам, та відсутність факту перерахування страхових внесків роботодавцем, не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_2 до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ОСОБА_2

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В . Яковлєв