Справа № 160/38/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2019 року Справа № 160/38/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача - ОСОБА_3 представника відповідача - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_5 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій позивач просив:
визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови в наданні ОСОБА_5, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березнуватівськоі сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області та скасувати рішення, викладене у вигляді листа від 28.12.2018 №П-8710/0-6122/0/20-18;
зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_5, від 28.11.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березнуватівськоі сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області та прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.11.2018 року звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 2га для ведення особистого селянського господарства на території Березнуватівської сільської ради Полонянського району Дніпропетровської області, до якого були додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. 28.12.2018р. за результатами розгляду вказаного клопотання відповідач відмовив у надані такого дозволу мотивуючи тим, що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає переліку земельних ділянок опублікованому на веб-сайті відповідача. Позивач оспорює такі дії відповідача щодо відмови у наданні такого дозволу посилаючись на те, що така відмова є не вмотивованою та такою, що не відповідає вимогам ст.6, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. Зазначені дії посадових осіб ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області вважає протиправними та не законними, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою суду від 18.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд справи призначений на 11.02.2019рік.
08.02.2019 року надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що у листопаді 2018р. позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, однак 28.12.2018р. йому було надано відповідь (П-8710/0-6122/0/20-18), яка є мотивованою відмовою у наданні такого дозволу, так як бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає переліку земельних ділянок, який опубліковано на офіційному веб-сайті відповідача згідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» №413 від 07.06.2017р., яка набрала чинності 17.06.2017р. З огляду на наведене, відповідач вважає, що згідно до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою для відмови у наданні дозволу може бути невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а тому місце розташування земельної ділянки, яку особа бажає отримати у власність повинно відповідати ОСОБА_6 земельних ділянок сформованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №413.
В судовому засіданні 11.02.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених вище.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив в задоволені позову відмовити повністю з підстав наведених у відзиві.
Суд, дослідив письмові докази, зясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що у листопаді 2018 року ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої на території Березнуватівськоі сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, до клопотання додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, отримані з Публічної кадастрової карти України з привязкою до найближчої земельної ділянки із кадастровим номером.
Позивачем самостійно встановлено, що обмеження на зазначену земельну ділянку відсутні, згідно відкритих джерел, а остання не перебуває у власності юридичних або фізичних осіб та не має кадастрового номеру. Право на безоплатну приватизацію по вищевказаному цільовому вищевказаному цільовому призначенню не використав.
Вказане клопотання було розглянуто відповідачем та листом за П-8710/0-6122/0/20-18 від 28.12.2018р. надана відповідь, у якій зазначено про відсутність правових підстав для задоволення вищевказаного клопотання позивача у зв'язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає переліку земельних ділянок, які опубліковано на офіційному веб-сайті відповідача.
Позивач, не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся із даним позовом до суду за захистом порушеного права.
Правовідносини у галузі земельних відносин, повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування у цій галузі та їх повноваження врегульовані Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016р., а також Земельним кодексом України.
Згідно пп. 13 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016р. Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах Дніпропетровської області.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_7 Міністрів Автономної Республіки Крим, ОСОБА_7 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» №413 від 07.06.2017р. (далі постанова КМУ №413), Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні, зокрема, формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області; щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок; надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, нормами постанови КМУ №413 на відповідача покладено додатково обов'язки щодо формування переліку земельних ділянок, визначення площ земельних ділянок, які передаються в межах норм безоплатної приватизації, оприлюднювати такий перелік земельних ділянок на офіційному сайті відповідача та надавати дозволи на розроблення проектної документації із землеустрою, у тому числі для сільськогосподарського призначення відповідно до зазначених переліків насамперед учасникам антитерористичної операції. Отже, вказана постанова КМУ №413 врегульовує саме питання надання дозволів на розроблення проектів землеустрою відповідно до сформованих відповідачем ОСОБА_6 земельних ділянок насамперед учасникам антитерористичної операції.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав того, що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає ОСОБА_6 земельних ділянок, які опубліковано на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру, що підтверджується змістом листа відповідача № П-8710/0-6122/0/20-18 від 28.12.2018р. Крім цього, у відзиві на позов, відповідачем зазначено, що відмова Головного управління Держгеокадастру надана позивачу ґрунтувалась на тому, що земельна ділянка не увійшла до ОСОБА_6 сформованому відповідно до Постанови №413 від 07.06.2017 року.
Суд вважає таку відмову відповідача необґрунтованою, оскільки формування відповідачем ОСОБА_6 земельних ділянок, який опубліковується на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру, передбачено постановою КМУ №413, яка врегульовує питання щодо надання земельних ділянок насамперед учасникам антитерористичної операції, тоді як позивач не є учасником АТО, а тому застосування її норм до позивача є необґрунтованим та суперечить положенням ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.
При цьому, слід зазначити, що ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, та такої підстави, як невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки ОСОБА_6 земельних ділянок, які опубліковано на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру ч.7 ст.118 Земельного кодексу України не містить.
Таким чином, системний аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, невідповідність бажаного місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством (у тому числі і постановою КМУ №413) не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 Земельного кодексу України.
Отже, відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України відповідач має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання відповідного дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування або у власність.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі №545/808/17, яка враховується адміністративним судом у даній справі у відповідності до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу позивачеві на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з підстав того, що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає ОСОБА_6 земельних ділянок, які опубліковано на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру, сформованого відповідно до постанови КМУ №413 є протиправними та такими, що суперечать вимогам ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В адміністративному позові позивач просить суд визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_5 в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2.0 га за рахунок земель запасу, що розташована за межами населеного пункту, яка розташована на території Березнуватівськоі сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
На підставі зазначеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивачів, суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_5, від 28.11.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березнуватівськоі сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області та прийняти відповідне рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в загальному розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією.
Приймаючи до уваги задоволення позову, суд вважає за необхідне присудити здійснені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
Керуючись ст. ст.132. 139, 143, 241-246, 287 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови в наданні ОСОБА_5, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березнуватівськоі сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області та скасувати рішення, викладене у вигляді листа від 28.12.2018 №П-8710/0-6122/0/20-18.
Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_5, від 28.11.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Березнуватівськоі сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області та прийняти відповідне рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1