Справа № 520/2041/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

21.03.2019 р. справа №520/2041/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській обл.
про1) зобов'язання Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (код ЄДРПОУ ВП: 41433726) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) страхові виплати за період з 15.07.2015 р. по 31.01.2019 р.; 2) допущення негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць, -
встановив:

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання страхових виплат, але внаслідок вчинення протиправних діянь не одержує коштів з 15.07.2015 р.

Відповідач, УВД ФСС України в Харківській області в особі Харківського міського відділення УВД ФСС України, з поданим позовом не погодились.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що Міським відділенням проведено повний розрахунок по страховим виплатам.

Дослідивши приєднані до справи докази, суд установив такі обставини спору.

Заявник до 08.01.2019 р. мав правовий статус внутрішньо переміщеної особи, а 08.01.2019р. зареєстрував місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

До 31.12.2014 р. заявник знаходився на обліку у ВД ФССНВУ у Луганський області.

У період 01.01.2015 р. - 14.07.2015 р. заявник перебував на обліку в установі відповідача, одержував виплати як внутрішньо переміщена особа.

З 22.07.2015 р. до 31.07.2016 р. заявник перебував на обліку у ВД ФССНВУ у м. Артемівську, по липень 2016 р. включно одержував виплати як внутрішньо переміщена особа.

У період 01.06.2018 р.-31.01.2019 р. заявник перебував на обліку у Слов'янському відділенні УВД ФСС України в Донецькій області, одержував виплати як внутрішньо переміщена особа до 31.01.2019 р.

З 01.02.2019 р. заявник знов знаходиться на обліку в установі відповідача, але одержує виплати як особа за постійним місцем реєстрації адреси проживання.

До установлених судом обставин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов'язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні як визначені ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" приводи і підстави для припинення виплати пенсії, так і визначені ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" приводи та підстави для припинення страхових виплат.

Проте, судом також установлено, що відповідач не припиняв страхових виплат заявникові.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що за загальним правилом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що в абсолютному вигляді указане правило тягаря доказування може бути застосовано до випадку оскарження рішення владного суб'єкта, котрим для приватної особи створено новий обов'язок або створено перешкоди у реалізації вже існуючого права (інтересу).

Натомість у випадку, коли приватна особа звертається до владного суб'єкта з метою набуття нового (раніше не існуючого) права у сфері публічно-правових відносин (як-то: на одержання виплати тощо) відсутні підстави для абсолютизації цього правила, адже суб'єктивне право приватної особи у галузі публічно-правових відносин не може виникати виключно з помилки (свідомої чи невмисної), незаконного рішення або протиправного діяння владного суб'єкта (окрім права на стягнення збитків та права на компенсацію шкоди).

При зверненні до суду усупереч ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України позивач не подав до суду жодних належних та допустимих у розумінні ст.ст. 72-76 КАС України доказів існування суб'єктивного права на одержання страхових виплат саме від Міського управління.

Обставини знаходження заявника на обліку в інших територіальних органах Фонду соціального страхування України зумовлюють виникнення відповідних відносин саме з цими органами.

А відтак, відповідач у цих відносинах жодними обов'язками не обтяжений, адже не є правонаступником згаданих осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що відповідач не є учасником відносин з соціального страхування заявника у період 15.07.2015 р. - 31.01.2019 р.

Окрім того, листом Бахмутського місткого відділення УВД ФССУ в Донецькій області від 11.01.2019 р. №03-02/109 підтверджені обставини проведення розрахунку з позивачем за період 22.07.2015 р.-31.07.2016 р.

Листом Слов'янського відділення УВД ФССУ в Донецькій області від 15.01.2019р. №04/21-102 підтверджені обставини проведення розрахунку з позивачем за період 01.06.2018 р. - 31.01.2019 р.

З урахуванням специфіки виконання зобов'язань по страховим виплатам суд вважає вказані листи належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами відсутності заборгованості по виплатам.

Указані обставини є окремою, самостійною та достатньою підставою для відмови у позові.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.