Справа № 120/4229/18-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4229/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

21 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року (судове рішення ухвалено 21 грудня 2018 року в м.Вінниця в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області про:

- визнання протиправними дій щодо зменшення раніше призначеного основного розміру пенсії за вислугу років з 90 % до 70 % від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 р.;

- зобов'язання здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату раніше призначеного основного розміру пенсії за вислугу років в розмірі 90 % від відповідних сум грошового забезпечення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що отримував пенсію за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 90% від грошового забезпечення. Однак, здійснюючи перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, відповідач розмір пенсії зменшив з 90% до 70% грошового забезпечення.

Позивач не погоджувався з такими діями управління та вважав, що наявні всі підстави для здійснення йому перерахунку та виплати пенсії, виходячи з 90 % від розміру грошового забезпечення, в зв'язку з чим звернувся з цим позовом до суду. Одночасно просить допустити рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць та встановити судовий контроль.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення раніше призначеного основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 75 % до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_2 виходячи з 75 % від відповідних сум грошового забезпечення.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення, яким позов задоволено частково та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом при ухваленні рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26 грудня 1994 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про призначення пенсії, за наслідком розгляду якої йому призначено пенсію з 26.11.1994 р. за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" як військовослужбовцю. Розмір пенсії позивачу при її призначені, відповідно до висновку - перерахунку від 28.12.1994 р., склав 75% від грошового забезпечення.

Згідно висновку - перерахунку за 1996 р., позивачу здійснювався перерахунок станом на 01.06.1996 р. та 01.12.1996 р. виходячи з розрахунку 85 % грошового забезпечення. Окрім того, згідно довідок про перерахунок пенсії за 2008, 2012, 2013 роки, позивачу станом на 1.04.2008 р., 01.07.2012 р. та 01.01.2013 р. здійснювався перерахунок пенсії, виходячи з розрахунку 90% від грошового забезпечення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, управлінням Пенсійного фонду здійснено в черговий раз перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року. Однак, пенсія перерахована виходячи з 70% грошового забезпечення.

31.10.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до управління із заявою про здійснення перерахунку пенсії виходячи із 90% грошового забезпечення, за наслідком розгляду якої управління листом № 2316/Б-12 від 06.11.2018 р. повідомило про відсутність підстав для такого (перерахунку).

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо визначення відсотку від грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції визнав право позивача на перерахунок та виплату пенсії із визначенням основного розміру пенсії як 75% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат, а не 90 %, як того вимагав позивач.

Апелянт стверджує, що йому з 01.04.2008 р. призначено пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення, а тому суд повинен був задовольнити його вимоги саме у такому розмірі, а не 75%.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2262-XII).

У преамбулі Закону № 2262-XII закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Положеннями частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Водночас, частиною другої статті 13 Закону 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було регламентовано, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорій 2 та 3 - 80 процентів.

Частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII визначено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Як встановлено із матеріалів справи, позивачу попередньо призначено пенсію у 26.11.1994 році із встановленням основного розміру пенсії - 75% грошового забезпечення на підставі статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення).

З урахуванням приписів статті 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення та призначення позивачу пенсії), позивач мав право на максимальні 75 відсотків відповідних сум грошового забезпечення для визначення пенсії.

Вказані відомості підтверджуються наявним у матеріалах справи висновком-перерахунком від 28.12.1994 р., оскільки попередньо позивачу пенсію було призначено з визначенням основного розміру пенсії як 75% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.32).

Поза увагою суду першої інстанції лишилося те, що в подальшому частина друга статті 13 Закону України № 2262-ХІІ із змінами, внесеними згідно із Законом N 3946-12 від 04.02.94, в редакції Закону N 103/96-ВР від 25.03.96, із змінами, внесеними згідно із Законом N 51-IV (51-15) від 04.07.2002 та набирала чинності з дня введення в дію Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" викладено в новій редакції, з якої слідує, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

У зв'язку із цим, позивачу було перераховано розмір пенсії 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Окрім того, згідно довідок про перерахунок пенсії за 2008, 2012, 2013 роки, позивачу станом на 1.04.2008 р., 01.07.2012 р. та 01.01.2013 р. здійснювався перерахунок пенсії, виходячи з розрахунку 90% від грошового забезпечення (а.с.19, 20, 21).

У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов'язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Отже, застосувавши відсоток - 70 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив право позивача, оскільки при призначенні пенсії первісно, з подальшим перерахунком, встановлено для її обрахунку розмір 90 відсотків від заробітку.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, як діяла на момент призначення пенсії, з подальшим її перерахунком, а тому внесені зміни, щодо розміру пенсії у 70 відсотках стосувалися порядку призначення пенсії військовослужбовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Тому, застосувавши при перерахунку пенсії 70%, а не 90% від заробітної плати відповідач діяв протиправно.

Окрім того, позивач в прохальній частині позовної заяви просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Визначаючись щодо вказаної вимоги, суд першої інстанції зазначав, та з чим погоджується колегія суддів, що відповідно до змісту статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом із тим, слід вказати, що позивач зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю не зазначає про причини такої (необхідності) чи обставини, які б свідчили, що рішення суду ухвалене у даній справі не буде виконано відповідачем.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке пов'язане з наявністю певних передумов, які можуть свідчити про ухилення відповідача від обов'язку виконати судове рішення, та може використовуватися в залежності від наявності об'єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а (адмін. провадження № К/9901/43354/18).

Також, позивач просить допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов'язання виплати пенсії у межах стягнення за один місяць.

Колегія суддів з даного приводу зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Із зазначеного слідує, що негайно виконуються рішення суду саме про стягнення пенсії. Зазначена вимога є вимогою майнового характеру. В свою чергу, зобов'язання вчинити дії, в тому числі перерахувати та виплатити кошти є вимогою немайнового характеру та, відповідно, не є тотожною за своїм значенням вимозі про стягнення конкретної суми.

Відтак, відсутні підстави для допущення до негайного виконання рішення суду в частині вимоги про зобов'язання виплати пенсію у межах стягнення за один місяць.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що відповідно до квитанції від 15.11.2018 №7 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,8 грн. за подання адміністративного позову та відповідно до квитанції від 17.01.2019 № 11 - у розмірі 1057,2 грн. за подання апеляційної скарги, зазначені судові витрати у сумі 1762 грн. мають бути компенсовані позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення раніше призначеного основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_2 з 90 % до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку під час її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів Ураїни № 103 від 21.02.2018 р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_2 виходячи з 90 % від відповідних сум грошового забезпечення.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 березня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.