Справа № 1140/3039/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3039/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року (суддя Притула К.М., м. Кропивницький)

у справі №1140/3039/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області № від 20.06.2018 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року позов задоволено. Рішення мотивовано тим, що вимоги позивача є обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області № від 20.06.2018 р. - протиправним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що перевіркою було встановлено, що за період з 01.01.2017 року по 30.04.2018 року позивач не був зареєстрований платником податку на додану вартість. Відповідно до наданих на перевірку документів було встановлено, що позивачем в січні 2018 року перевищено обсяг оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 1000000 грн. за останні 12 місяців. Сума перевищення складає 1 487 995,10 грн.

Отже, ФОП ОСОБА_1 відповідно до вимог п.181.1 ст. 181 Податкового кодексу України підлягає обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість.

В зв'язку з порушенням ФОП ОСОБА_1 п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України останній було визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість відповідно до п.183.2 ст.183 цього Кодексу, тобто за період з 11.02.2018 року по 30.04.2018 року на підставі наданих на перевірку банківських виписок про рух коштів на розрахунковому рахунку та даних книг обліку розрахункових операцій.

В порушення вимог п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України позивачем не було задекларовано до обсягу поставки отриманні кошти від реалізації товарів за період з 11.02.2018 року по 30.04.2018 року в сумі 132 243,16 грн., сума ПДВ 22 040,54 грн.

Чинним законодавством не передбачено механізму виправлення помилок проведеної через РРО операції "службова видача" на наступний день.

ФОП ОСОБА_1 не було дотримано вимоги наказу Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року № 547 "Про затвердження порядків щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій" в частині виконання операцій "службове вилучення" для скасування помилково проведення через РРО розрахунку в сумі 734 514,25 грн. в день виникнення помилки. Таким чином, перевіркою включено виручку в сумі 734 514,25 грн. в загальний оподатковуваний дохід, отриманий від провадження діяльності за перевіряємий період.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що податковим органом було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань правильності дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, дотримання вимог податкового законодавства в частині реєстрації платником податку на додану вартість з 01.01.2017 по 30.04.2018, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт від 05.06.2018 р. №436/11-28-13-03/ (а.с.9-23).

В зазначеному акті перевірки податковим органом зроблено висновок про порушення позивачем, зокрема пункту 181.1 статті 181, пунктів 183.1 та 183.2 статті 183, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 201.1, 201.10 та 201.14 статті 201 ПК України в частині заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 22040,54 грн., в тому числі: за лютий 2018 року - 5272,48 грн., березень 2018 року - 82261,31 грн., квітень 2018 року - 8505,75 грн.

Так, в акті перевірки зазначено, що згідно з наданих на перевірку документів (банківських виписок та даних книг обліку розрахункових операцій) встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в січні 2018 року перевищено обсяг оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 1000000,00 грн. за останні 12 місяців. Сума перевищення складає 1487995,10 грн.

ФОП ОСОБА_1 надано на перевірку акт від 08.01.2018 року про помилково пробитий чек за №0021 на загальну суму 734514,25 грн. Однак, податковим органом зроблено висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 не дотримано вимоги наказу Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 "Про затвердження порядків щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій» в частині виконання операції "службове внесення» для скасування помилково проведеного через РРО розрахунку в сумі 734514,25 грн. в день виникнення помилки, тому перевіркою включено виручку у розмірі 734514,25 грн. в загальний оподатковуваний дохід, отриманий від провадження діяльності за перевіряємий період.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.06.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 27550,68 грн., у тому числі за основним платежем 22040,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 5510,14 грн. (а.с. 26).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Кіровоградській області від 20.06.2018 №, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 20.09.2018 №14343/3/99-99-11-02- 01-14 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а податкове повідомлення- рішення від 20.06.2018 № - без змін (а.с. 30-32).

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення від 20.06.2018 № протиправним та таким, що порушує його права, звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову, оскільки:

- чинним законодавством не передбачено механізму виправлення помилково проведеної через РРО операції "службове внесення" на наступний день;

- податковим органом зараховано в якості виручки чек від 08.01.2018 №0021 за реалізацію сиру копченого за ціною 734514,25 грн. За фактом допущеної помилки продавцем складено пояснювальну записку на ім'я ФОП ОСОБА_1 та, згідно з положеннями п. 8 гл. III Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 із змінами і доповненнями (далі- Порядок) складено акт про скасування помилково проведених через РРО сум, в якому зазначено дані про помилково проведену суму та реквізити розрахункового документу, про що також зазначено і в акті перевірки.

- чек від 08.01.2018 №0021 за реалізацію сиру копченого за ціною 734514,25 грн. було помилково внесено через РРО, тому відсутнє і реальне збільшення доходу (виручки) у позивача, а тому висновок податкового органу про заниження податкового зобов'язання податку на додану вартість є помилковим.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом зараховано в якості виручки чек від 08.01.2018 р. №0021 за реалізацію сиру копченого за ціною 734514,25 грн.

За фактом допущеної помилки продавцем складено пояснювальну записку на ім'я ФОП ОСОБА_1 та, згідно з положеннями п. 8 гл. III Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 р. № 547, складено акт про скасування помилково проведених через РРО сум, в якому зазначено дані про помилково проведену суму та реквізити розрахункового документа, про що також зазначено і в акті перевірки.

Відповідно до змісту п. 181.1 ст. 181 ПК України обов'язок подати заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість настає у разі перевищення обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 1000000,00 грн. за останні 12 місяців.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

При цьому з урахуванням норм ст. 61 та ст. 44 ПК України саме на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі, якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

Крім того, згідно з ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік, є принцип превалювання сутності над формою, а саме: операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Стонами у справі не заперечується, що господарської операції, на підставі якої було сформовано чек від 08.01.2018 р. №0021, фактично не було.

Таким чином, зазначений документ не підлягав врахуванню в податковому обліку позивачем, а сума в розмірі 734514,25 грн. включенню до загального оподатковуваного доходу, отриманого позивачем від господарської діяльності за період, що перевірявся.

Отже, позивач не перевищив обсяг оподатковуваних операцій з постачання товарів/послуг понад 1000000,00 грн., а тому у нього не виникло обов'язку відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України подати заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Недотримання позивачем вимог наказу Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року № 547 "Про затвердження порядків щодо реєстрації реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій", на чому наголошує відповідач, є формальним порушенням, а тому не може бути підставою для нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не довів суду правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення № від 20.06.2018 року.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі №1140/3039/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 20.03.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя А.В. Суховаров

Суддя В.Є. Чередниченко