Справа № 818/2393/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 р.Справа № 818/2393/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 року (ухвалене суддею Павлічек В.О., повний текст якого складено 05.10.19 року) по справі № 818/2393/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання"

до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» (в подальшому - ТОВ «СМНВО») звернулося до суду з адміністративним позовом до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС, в якому, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 16.03.2018 р.; визнати протиправними дії Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по погашенню податкового боргу ТОВ «СМНВО» з податку на додану вартість за лютий 2017 р. у розмірі 66542,48 грн. шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 р. позовні вимоги роз'єднані та виділені у самостійні провадження, а саме: за позовом ТОВ «СМНВО» до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.03.2018 р. та про визнання протиправними дії Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по погашенню податкового боргу ТОВ «СМНВО» з податку на додану вартість за лютий 2017р. у розмірі 66 542,48 грн. шляхом ініціювання стягнення коштів інкасовими дорученнями.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 р. в частині відмови у задоволенні позову ТОВ «СМНВО» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 16.03.2018 р. в частині сплати штрафу у розмірі 13308,50 грн. та прийняти нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідач здійснював заходи щодо погашення податкового боргу з порушенням порядку погашення податкового боргу, визначеного п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами камеральної перевірки дотримання позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з 20.12.2016 р. по 20.03.2017 р., складено акт перевірки № 107/28-10-50-10-19/34013028 від 23.02.2018 р., висновками якого встановлено, що ТОВ «СМНВО» несвоєчасно сплатило до бюджету узгоджені суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 8 944 826,50 грн., в т.ч. по періодах: листопад 2016 р. у сумі 2209 287,70 грн.; грудень 2016 р. у сумі 2283 817,70 грн.; січень 2017 р. у сумі 2446 730 грн.; лютий 2017 р. у сумі 2 004 991,10 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення № від 16.03.2018 р. про сплату штрафу у розмірі 20% у сумі 1788965,30 грн.

Не погодившись із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходить з того, що податкові зобов'язання позивача за податковими деклараціями з податку на додану вартість та податковими повідомленнями - рішеннями за період з листопада 2016 року по грудень 2016 року фактично були погашені протягом січня, лютого 2017 р., тобто із затримкою сплати від 300 до 354 календарних днів наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, що відображено у акті перевірки, розрахунку штрафних санкцій та інтегрованій картці платника податків ТОВ «СМНВО» за вищезазначені періоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 54.1 ст54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Згідно із п. 31.1 ст. 31 Податкового Кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.152 а. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашения податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів(робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4 1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України (п.87.1 ст. 87 Податкового кодексу України).

Підпунктом 87.2. статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно із п. 95.1. ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання та/або пені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань. У таких випадках рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи. (абзац 2 п.95.5 ст.95 Податкового кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм вказує, що погашення податкового боргу платника податків може відбуватися як внаслідок самостійної сплати платником суми боргу, так і внаслідок здійснення контролюючим органом за платника податків заходів щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач помилково вважає, що обов'язковою умовою для розрахунку штрафу є тільки самостійна сплата податкового боргу платником податків, суд вважає безпідставним.

Відповідно до п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем порушено строки сплати самостійно узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість, а саме від 300 до 354 календарних днів наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у зв'язку з чим контролюючим органом прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що платіжне доручення № 59 від 23.01.2018 р. на суму 1000000 грн. відображене в інтегрованій картці позивача 23.01.2018 р.

Платіжне доручення № 58 від 23.01.2018 р. на суму 1900000 грн. відображено в АРМІ «Архів електронної звітності - СЕА ПДВ» в підсистемі «Реєстр операцій по рахункам ПДВ», оскільки станом на 23.01.2018 р. сума ліміту в підсистемі «Реєстру операцій по рахункам ПДВ» рахувалась з від'ємним значення у розмірі (-) 1350980,57 грн. перераховані грошові кошти у розмірі 1900000 грн. (платіжне доручення № 58 від 23.01.2018р.) погасило вказане від'ємне значення (мінус). Залишок від перерахованої суми станом на 23.01.2018 р. склав 549019,43 грн. Після погашення від'ємного значення ліміту ТОВ «СМНВО» на залишок зазначеної суми здійснив реєстрацію податкових накладний виписаних на адресу покупців з затримкою реєстрації, а саме, 24.01.2018 р. ТОВ «СМНВО» зареєструвало податкову накладну № 214 від 31.12.2017 р. на суму 451193 грн. виписану на адресу ПАТ "Сумське НВО".

Таким чином, відсутні докази порушення відповідачем відображення вказаних платіжних доручень.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про порушення контролюючим органом черговості погашення податкового боргу необґрунтовані, оскільки порушення черговості не спростовую факту порушення ТОВ «СМНВО» строку сплати сум грошового зобов'язання та не впливає на розмір штрафних санкцій.

Крім того, вимоги щодо порушення черговості погашення податкового боргу були відокремлені судом першої інстанції у окреме провадження і не є предметом позову по вказаній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 9, 243, 271, 283, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 року по справі № 818/2393/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Мельнікова А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 25.03.2019 року