Справа № 725/1655/19
Суддя: Вольська-Тонієвич О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/1655/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці у складі:

головуючої судді: Вольської-Тонієвич О.В.,

при секретарі: Григорчук Д.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області (місцезнаходження: вул.Шептицького, 25 м.Чернівці) до громадянина ОСОБА_3 Молдови ОСОБА_2 (23.11.1978р.н., місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про примусове видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2019 року представник Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області звернувся до суду з вказаним вище позовом.

Посилався на те, що 25 березня 2019 року в ході здійснення контролю за виконанням іноземцями рішень про примусове повернення з України працівниками УДМС у Чернівецькій області було виявлено громадянина ОСОБА_3 Молдови ОСОБА_2, 23.11.1978р.н., який не виконав рішення про примусове повернення його з території України від 03 серпня 2017 року.

Оскільки відповідач знаходиться на території України незаконно та ухиляється від виїзду з України просив примусово видворити громадянина ОСОБА_3 Молдови ОСОБА_2, 23.11.1978р.н. за межі території України. Також затримати відповідача з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на термін до шести місяців.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що доказом на підтвердження ухилення відповідача від виконання рішення міграційної служби є ряд доповідних записок про його відсутність за місцем проживання за період з 2017 по 2019р.р.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо його видворення за межі території України, однак просив суд його не затримувати, оскільки у нього в м.Чернівці проживає сім»я дружина та двоє дітей. Крім того, зазначив, що не має наміру ухилятися від явки за викликом міграційної служби у разі виникнення такої необхідності. Про рішення міграційної служби про примусове повернення від 03.08.2017року йому відомо. Також відомо, що він зобовязаний був виконати вказане рішення у термін не пізніше 12 серпня 2017 року. Однак рішення ним не виконане добровільно, так як він вважав, що представники міграційної служби повинні за ним прийти. Увесь цей час, з 2017 по 2019р.р., він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Більше того, відносно нього встановлено адміністративний нагляд та покладено обовязок не змінювати місце проживання, а також періодично відмічатися в органах поліції. Таким чином, він не ухилявся від виконання рішення міграційної служби щодо його примусового повернення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду, виходячи з наступних підстав:

Статтею 122 КАС України визначено строки звернення до адміністративного суду.

Так, ч.2 вказаної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають субєкту владних повноважень право на предявлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень.

Згідно вимог ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Таким чином, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що рішення міграційної служби про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_3 Молдови ОСОБА_2 винесено 03 серпня 2017 року. Вказаним рішенням відповідача зобовязано покинути територію України у термін до 12 серпня 2017 року, про що повідомлено його під розписку.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач рішення добровільно не виконав, про що позивачу було достеменно відомо. Зазначені обставини підтверджуються наданими доповідними записками, з яких вбачається, що у період з 2017р. по 2019р. ОСОБА_2 за місцем свого проживання був відсутнім, межі території України не покидав.

Положенням Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства передбачено, що іноземець зобовязаний самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. З метою контролю за виконанням іноземцем рішення про примусове повернення посадові особи органів ДМС та органів охорони державного кордону можуть супроводжувати такого іноземця територією України до пункту пропуску (пункту контролю) через державний кордон України, через який іноземець запланував виїзд.

Аналізуючи вказане, слід дійти висновку про те, що позивачу ще з 12 серпня 2017 року, тобто з моменту не виконання відповідачем рішення про примусове повернення з України, було відомо про порушення своїх прав. Та саме з 12 серпня 2017 року починається відлік процесуального строку на звернення до суду за захистом своїх прав.

Будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску строку на звернення до суду чи клопотання на поновлення такого строку позивачем не надано.

Статтею 123 КАС України передбачено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, згідно ч.3 вказаної норми якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Виходячи з наведених норм закону та фактичних обставин справи, суд приходить до переконливого висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.6, 120-123, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Управління державної міграційної служби України в Чернівецькій області (місцезнаходження: вул.Шептицького, 25 м.Чернівці) до громадянина ОСОБА_3 Молдови ОСОБА_2 (23.11.1978р.н., місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про примусове видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4В.