Справа № 2240/2944/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2944/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

13 березня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника позивача: Клюка В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року ТОВ «Міронекс» звернулось до суду з позовом до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради та зобов'язати відповідача розглянути на черговому засіданні виконкому питання щодо знесення (демонтажу) неправомірно встановленого кіоску по АДРЕСА_1 з прийняттям відповідного рішення у відповідності до п. 12.3 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території м. Старокостянтинів, затверджених рішенням 31-ї сесії міської ради 15.03.2006;

- стягнути судові витрати по даній справі: судовий збір в розмірі 1762,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8995,80 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року позов задоволено частково:

- зобов'язано виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради повторно розглянути на черговому засіданні виконкому звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" щодо знесення (демонтажу) кіоску по АДРЕСА_1 з прийняттям відповідного рішення у відповідності до п. 12.3 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території м. Старокостянтинів, затверджених рішенням 31-ї сесії міської ради 15.03.2006.

- стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" судовий збір в сумі 1762 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради.

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи та доказів наданих до справи, просить, змінити рішення суду першої інстанції, яким визнати протиправною бездіяльність відповідача по не розгляді заяви позивача від 20.04.2018, стягнути судові витрати понесені в зв'язку з наданням правової допомоги та судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами від 24.05.2017, 30.08.2017 та 20.04.2018 про необхідність прийняття рішення про знесення протиправно встановленого кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1" по вул. АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3

Відповідач листами від 20.06.2017 №34, від 10.07.2017 №42 та від 17.05.2018 №47/20-22-1184/2018 повідомив позивача, що відповідно до пункту 2.1 Порядку розміщення тимчасових, споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки ТС. Згідно частини третьої пункту 12.3 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території міста Старокостянтинів, затверджених рішенням Старокостянтинівської міської ради №13 від 15.03.2006, знесення самовільно встановлених тимчасових споруд проводиться згідно рішення міськвиконкому про їх знесення. Знесення проводиться як силами власників тимчасових споруд, так і силами комунальних служб. Терміни демонтажу тимчасових споруд та контроль за їх демонтажем може бути визначено відповідним рішенням виконавчого комітету міської ради.

Також, відповідач повідомив ТОВ "Міронекс", що питання стосовно демонтажу тимчасової споруди по вул. Острозького, 12/2, виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради винесе на розгляд чергового засідання виконкому, яке заплановано орієнтовно на 08.06.2018.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради рішення суду від 23.12.2016 у справі №683/2954/15-а не виконав, не розглянув звернення ТОВ "Міронекс" щодо знесення (демонтажу) неправомірно встановленого кіоску по АДРЕСА_1 та не прийняв відповідного рішення. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій, тому, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині зобов'язання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради повторно розглянути на черговому засіданні виконкому звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" щодо знесення (демонтажу) кіоску по АДРЕСА_1 з прийняттям відповідного рішення у відповідності до п. 12.3 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території м. Старокостянтинів, затверджених рішенням 31-ї сесії міської ради 15.03.2006.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Міронекс» набуло право власності на цілісний майновий комплекс готель "ІНФОРМАЦІЯ_2" по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу №268. Після придбання даного приміщення товариство виявило незаконність перебування встановлених малих архітектурних форм.

Постановою Старокостянтинівського районного суду від 23.12.2016 у справі №683/2954/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017, задоволено позов ТОВ "Міронекс" до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування дозволу №24 від 26.08.2003 на розміщення малої архітектурної форми, що належала ОСОБА_3 і розташована за адресою вул. К.Острозького, 8 блок 1.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами від 24.05.2017, 30.08.2017 та 20.04.2018 про необхідність прийняття рішення про знесення протиправно встановленого кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1" по вул. АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3

Як передбачено ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;

Згідно з ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать в частині власних (самоврядних) повноважень, в т.ч. організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; а в частині делегованих повноважень - (п.п.2) здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства.

Відповідно до ч.8 ст.51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Згідно з ч.1 ст.52 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

У відповідності до ст.53 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

Відповідно до п.2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Мінрегіонбуду України від 21.10.2011 №244, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, така споруда є самовільно встановлена та підлягає демонтажу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що законодавством регламентований обов'язок органу місцевого самоврядування (міськвиконкому) розглянути на черговому засіданні міськвиконкому звернення особи про знесення самовільно встановлених кіосків, а також інших малих архітектурних форм, та прийняти відповідне рішення.

Проте, встановлено, що на заяви позивача від 24.05.2017, 30.08.2017 та 20.04.2018 про необхідність прийняття рішення щодо знесення протиправно встановленого кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 в м. Старокостянтинів, що належить ОСОБА_3, відповідач листами від 20.06.2017 №34, від 10.07.2017 №42 та від 17.05.2018 №47/20-22-1184/2018 повідомив позивача, що відповідно до пункту 2.1 Порядку розміщення тимчасових, споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки ТС. Згідно частини третьої пункту 12.3 Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території міста Старокостянтинів, затверджених рішенням Старокостянтинівської міської ради №13 від 15.03.2006, знесення самовільно встановлених тимчасових споруд проводиться згідно рішення міськвиконкому про їх знесення. Знесення проводиться як силами власників тимчасових споруд, так і силами комунальних служб. Терміни демонтажу тимчасових споруд та контроль за їх демонтажем може бути визначено відповідним рішенням виконавчого комітету міської ради.

Також, відповідач повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Міронекс", що питання стосовно демонтажу тимчасової споруди по вул. Острозького, 12/2, виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради винесе на розгляд чергового засідання виконкому, яке заплановано орієнтовно на 08.06.2018.

При цьому, встановлено, що на даний час будь-яких рішень з цього питання відповідачем не приймалось, доказів винесення вказаного питання на розгляд відповідачем не надано, а тому відповідач проігнорував законні вимоги позивача, допускаючи впродовж року протиправну бездіяльність зі свого боку з належного виконання покладених на нього функцій щодо дотримання ним, як і суб'єктами господарювання, державних будівельних норм і правил, а також Правил благоустрою, забезпечення чистоти і порядку, додержання тиші в громадських місцях на території міста Старокостянтинів, затвердженого рішенням 31-ї сесії Старокостянтинівської міської ради від 15.03.2006.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду заяви позивача від 20.04.2018 про необхідність прийняття рішення щодо знесення протиправно встановленого кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, що вказує на порушення відповідачем порядку розгляду поданої позивачем заяви, оскільки не розглянувши в місячний термін заяву на пленарному засіданні сесії міської ради та не прийнявши у відповідності до Закону належне, законне та обґрунтоване рішення, відповідач порушив права та законні інтереси позивача.

Тому, вимоги апелянта про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви ТОВ "Міронекс" від 20.04.2018 про необхідність прийняття рішення щодо знесення протиправно встановленого кіоску «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Проте, із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції фактично дійшов висновку про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо нерозгляду заяви позивача від 20.04.2018, оскільки виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради рішення суду від 23.12.2016 у справі №683/2954/15-а не виконав, не розглянув звернення ТОВ "Міронекс" щодо знесення (демонтажу) неправомірно встановленого кіоску по АДРЕСА_1 та не прийняв відповідного рішення, однак у резолютивній частині рішення фактично відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, однак помилково прийняв рішення в частині відмови у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

А тому, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення про визнання протиправною бездіяльність виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області щодо нерозгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" від 20.04.2018 про необхідність прийняття рішення щодо знесення протиправно встановленого кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1.

Щодо вимоги апелянта в частині стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2643 грн. та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 8050 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, а за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 2643 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4636 від 23.11.2018, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Надаючи оцінку доказам підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до чч. 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Позивачем до суду першої інстанції для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу було подано наступні документи: акт надання послуг №74 від 28.08.2018 (а.с.44), платіжне доручення №2632 від 29.08.2018 (а.с.57).

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4050 грн. з підстав відсутності договору про надання правової допомоги, оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції в матеріалах справи був відсутній договір про надання правової допомоги.

Щодо сплаченої позивачем суми на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. за підготовку проекту апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду по справі №2240/2944/88, то колегія суддів зазначає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню в сумі 2000 грн., оскільки обгрунтування вимог апеляційної скарги є ідентичними викладеному тексту позовної заяви, що свідчить про необгрунтованість вказаних витрат та не пропорційність вказаної суми до наданих адвокатом послуг (підготовки проекту апеляційної скарги).

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області щодо нерозгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" від 20.04.2018 про необхідність прийняття рішення щодо знесення протиправно встановленого кіоску "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Міронекс" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. та 2643 грн. сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2019 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Драчук Т. О.