Справа № 140/2150/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1489/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

представника позивача Крючевської В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Ковальчука В.Д., повний текст рішення суду складено 21 грудня 2018 року) у справі №140/2150/18 за адміністративним позовом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради до ОСОБА_2 про зобов'язання знесення самочинного будівництва, суд-

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради (далі - Відділ ДАБК Луцької міської ради, позивач) звернувся з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) про зобов'язання знесення за власний рахунок самовільно збудованого мансардного поверху над квартирою № 17 будинку № 10 по вулиці Лесі Українки у місті Луцьку загальною площею 77 кв. м. шляхом приведення даху будинку до попереднього стану, а саме: відновлення перекриття між квартирою № 17 та горищем; відновлення конструктивних елементів даху; відновлення функціонального призначення горища.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що надбудова мансардного поверху над квартирою № АДРЕСА_1 була добудована ОСОБА_2 самочинно без отримання документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно розробленого та затвердженого проекту, а також з істотними порушеннями будівельних норм і правил, таке будівництво суперечить суспільним інтересам і порушує права інших осіб. У зв'язку з цим позивач вважає зазначене будівництво самочинним, яке підлягає знесенню за власний рахунок відповідача у відповідності до вимог статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Окрім того, вказує, що декларація надавала право відповідачу на виконання будівельних робіт з капітального ремонту даху, а перевірками Відділу ДАБК Луцької міської ради було встановлено, що фактично проектною документацією було передбачено проведення не капітального ремонту, а реконструкцію з надбудовою додаткового поверху. Відтак за відсутності відповідного дозвільного документа на проведення робіт з реконструкції даху над квартирою АДРЕСА_1 такі будівельні роботи є самочинними. Долучений відповідачем до відзиву на позов висновок експертного дослідження № 304/09-17 неналежним доказом у справі, оскільки зроблений не експертною організацією, яка відповідно до вимог законодавства має право виконувати такі експертизи.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ТАКІ ОБСТАВИНИ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є власником квартири № 17, загальною площею 49.6 кв. м, яка знаходиться у багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.10.2018 № 141274277 (а.с.17-18).

22 липня 2016 року ОСОБА_2 подала до Відділу ДАБК Луцької міської ради декларацію про початок виконання будівельних робіт "Капітальний ремонт даху над квартирою АДРЕСА_1, Волинської області", яка була зареєстрована позивачем 28 липня 2016 року за № ВЛ 39, що у відповідності до вимог статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) надало відповідачу право на виконання будівельних робіт (а.с.19-20).

06 жовтня 2016 року за вх. № 9145/1.1/16 до Луцької міської ради надійшло звернення Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про перевірку законності будівельних робіт по вул. Лесі Українки, 10 на підставі матеріалів ЖЄО № 34386 від 12 вересня 2016 року по повідомленню гр. ОСОБА_5 (а.с.21).

21 жовтня 2016 року та 24 жовтня 2016 року до Луцької міської ради надійшли звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які є мешканцями будинку № 10 по вул. Лесі Українки, щодо перевірки законності та правомірності будівельних робіт у даховому приміщенні їхнього будинку (а.с.23-24).

На підставі вказаних звернень Відділом ДАБК Луцької міської ради була призначена та проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за результатами якої 02 листопада 2016 року був складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (а.с.28-33).

Зазначеним актом було встановлено, що декларацією про початок виконання будівельних робіт "Капітальний ремонт даху над квартирою АДРЕСА_1, Волинської області" передбачалося виконання будівельних робіт без зміни геометричних розмірів та функціонального призначення об'єкта (капітальний ремонт). Проектна документація розроблена приватним підприємцем ОСОБА_7 і передана замовнику для виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування, будівельних норм державних стандартів та правил, зокрема вказаною проектною документацією - аркуші стадія П без номера (план пожежного відсіку, план даху, фасади, план крокв) передбачено надбудову мансардного поверху над квартирою № 17, а саме: мурування нових стін, підняття вентиляційних каналів, коминів, установка нових дверних та віконних прорізів, об'єднання квартири № 17 сходами з горищними (мансардними) приміщеннями, зміна конструктивної схеми кроквяної системи і стін, що збільшує навантаження на несучі стіни та фундаменти будинку, та змінює основні техніко-економічні показники будинку № 10 по вул. Лесі Українки та квартири № 17 у цьому будинку в частині будівельного об'єму, загальної площі, житлової площі, тобто фактично проектом передбачено проведення не капітального ремонту як визначено назвою, а реконструкцію з надбудовою додаткового поверху, при цьому відсутні вихідні дані на проектування - містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки та технічні умови, відсутні звіти про обстеження будівельних конструкцій фундаментів та стін будинку, не проведені інженерні вишукування, чим порушено п. 3.7, п. 3.21, п. 4.3, п. 7.1 додатка А ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", порушено вимоги п. 5.4, п. 5.5, п. 6.1, ДБН В. 3.2.-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт", ч. 1 ст. 31 Закону № 3038-VI.

Крім того, 02 листопада 2016 року позивачем складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ОСОБА_2 привести будівництво у відповідність до вимог містобудівного законодавства до 31 березня 2017 року, припинити виконання будівельних робіт з надбудови мансардного поверху та не допустити руйнування існуючої покрівлі і попадання атмосферних опадів в квартири будинку, який отримав 02.11.2018 року представник відповідача ОСОБА_8 (а.с.43-44).

Також 02 листопада 2016 року посадовою особою Відділу ДАБК Луцької міської ради був складений протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 02.11.2016 року відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (а.с.41-42). Постановою позивача від 09 листопада 2016 року № 24 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності накладено на ОСОБА_7 штраф у сумі 130500 грн. за порушення, передбачене абз. 2 ч.1 ст.2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" (а.с.45-46).

04 листопада 2016 року на підставі акту позапланової перевірки від 02.11.2016 року начальник Відділу ДАБК Луцької міської ради ОСОБА_9 видав наказ №77 "Щодо скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт", пунктом 1 якого скасував реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 28.07.2016 року № ВЛ 39 на об'єкт "Капітальний ремонт даху над квартирою АДРЕСА_1" (замовник - ОСОБА_2.) (а.с.47).

17 березня 2017 року Відділом ДАБК Луцької міської ради була проведена позапланова перевірка виконання вимог припису про усунення порушення у сфері містобудівної діяльності від 02.11.2016 року. За результатами її проведення був складений акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 17.03.2017 року, яким було встановлено, що на об'єкті будівництва "Капітальний ремонт даху над квартирою АДРЕСА_1" виконуються будівельні роботи з надбудови мансардного поверху, зокрема монтуються дерев'яні балки покриття та виконуються покрівельні роботи надбудови. Доступ до об'єкта здійснюється будівельниками через квартиру № 17, де влаштовано отвір (проріз) в перекритті над квартирою, разом з тим доступ до мансардного поверху над квартирою № 17 з горища будинку і на горище з загальної сходової площадки будинку перекритий внаслідок виконання вказаних будівельних робіт. Роботи виконуються самочинно, за відсутності декларації про початок виконання будівельних робіт. Вимоги припису від 02 листопада 2016 року в частині припинення робіт з надбудови мансардного поверху не виконуються (а.с.48-49).

Крім того, 17 березня 2016 року позивачем був складений припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт, яким ОСОБА_2 було зобов'язано припинити будівельні роботи (а.с.52-53).

20 квітня 2017 року Відділом ДАБК Луцької міської ради складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлено, що на об'єкті будівництва умови припису від 02.11.2016 не виконані, а саме: не приведено вказане будівництво у відповідність до вимог містобудівного законодавства; не припинено виконання будівельних робіт з надбудови мансардного поверху, про що не повідомлено Відділ ДАБК Луцької міської ради до 31.03.2017 року. Також не виконані умови припису від 17.03.2017 року, а саме не припинені будівельні роботи та не повідомлено про це Відділ ДАБК Луцької міської ради (а.с.54).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2017 року, яка набрала законної сили 28 вересня 2017 року на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 876/5582/17 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 24 від 09.11.2016 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.58-60). Судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції встановлено, що будівельні роботи згідно проекту "Капітальний ремонт даху над квартирою АДРЕСА_1" є реконструкцією, оскільки при їх проведенні змінюються основні техніко-економічні показники (геометричні розміри, функціональне призначення). Відтак, суди встановили, що такі зміни підпадають під визначення поняття "реконструкція житлового будинку", а не поняття "капітальний ремонт", який не передбачає змін загальної і житлової площі, а також відсутність доказів, які б підтверджували право здійснювати будівельні роботи з реконструкції житлового будинку.

Вказані обставини підтверджуються зібраними у справі доказами та не заперечуються сторонами.

Зважаючи на викладені обставини, 30.10.2018року Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради звернуся до ОСОБА_2 з позовом про зобов'язання знесення самочинного будівництва.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЙ

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що положення статті 376 ЦК України не застосовуються щодо знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, а також наданий позивачем висновок Експертної оцінки від 02 листопада 2016 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та застосування такої крайньої міри як знесення об'єкта будівництва, оскільки виконані будівельні роботи є надійними та безпечними, що відповідають протипожежним нормам. Крім того, позивачем не доведено істотного порушення відповідачем вимог будівельних норм і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон № 687-ХІV) для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно із частиною третьою статті 6 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI (далі іменовано Закон №3038-VI) органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 13 Закону № 687-XIV визначено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, відповідно до пункту 1 якого ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

За змістом статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 Закону № 3038-VI у взаємозв'язку з нормами частини першої статті 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов'язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв'язку з його невиконанням.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю діє як суб'єкт владних повноважень послідовно, в чітко визначеному порядку. Зокрема, такий орган, наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов'язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю набуває прав на звернення до суду з позовом суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням на підставі частини першої статті 38 Закону.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що первино відповідач - ОСОБА_2 здійснювала будівельні роботи на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, поданої 22 липня 2016 року до Відділу ДАБК Луцької міської ради об'єкта будівництва та зареєстрованої позивачем 28 липня 2016 року за № ВЛ 39 (а.с.19-20).

За даними названої декларації вид будівництва: капітальний ремонт даху над квартирою АДРЕСА_1, Волинської області"; категорія складності - ІІ; загальна площа покрівлі - 77,28 кв. м. Будівельні роботи здійснювалися на підставі проектної документації, розробленої приватним підприємцем ОСОБА_10, який є відповідальною особою проектувальника, що здійснює авторський нагляд (а.с.35-40). Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на даний об'єкт будівництва не вимагаються відповідно до п.27 "Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються" наказу Мінрегіонбуду від 07.07.2011 року №109 (із змінами від 2012 та 2013 р.р.). Як зазначено у згаданій декларації, дата, серія, номер документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою для будівництва не зазначається відповідно до пункту 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 3 ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт", капітальний ремонт - це ремонт житлового будинку з метою відновлення його ресурсу з заміною за необхідності конструктивних та огороджувальних елементів, систем інженерного обладнання, а також поліпшення його експлуатаційних показників.

Водночас, як слідує з акту перевірки, виконаний обсяг робіт по облаштуванню мансардного поверху не підпадає під поняття капітального ремонту.

Так, виконаний комплекс робіт з надбудови мансардного поверху над квартирою № 17 в будинку № 10 по вул. Лесі Українки, а саме: мурування нових стін, підняття вентиляційних каналів, коминів, установка нових дверних та віконних прорізів, об'єднання квартири № 17 сходами з горищними (мансардними) приміщеннями, зміна конструктивної схеми кроквяної системи і стін фактично є реконструкцію з надбудовою додаткового поверху за рахунок площ загального користування- горища.

Пунктом 3 ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт" реконструкція житлового будинку це - це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміни кількості житлових квартир, загальної і житлової площі тощо у зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, заміною окремих конструкцій, їх елементів, основних техніко-економічних показників.

Згідно з пунктом 8.3 ДБН В.3.2-2-2009 збільшення площі кухонь і житлових кімнат за рахунок внутрішніх перепланувань і прибудов у вигляді еркерів; зі збільшенням загальної площі будинків за рахунок використання горищних об'ємів, надбудови мансард, одного або декількох поверхів, різних прибудов лише при здійсненні реконструкції.

Згідно з п.3.21 ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" термін реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2017 року, яка набрала законної сили 28 вересня 2017 року на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року у справі № 876/5582/ встановлено, що будівельні роботи згідно проекту "Капітальний ремонт даху над квартирою АДРЕСА_1" є реконструкцією, оскільки при їх проведенні змінюються основні техніко-економічні показники (геометричні розміри, функціональне призначення). Відтак, суди встановили, що такі зміни підпадають під визначення поняття "реконструкція житлового будинку", а не поняття "капітальний ремонт", який не передбачає змін загальної і житлової площі, а також відсутність доказів, які б підтверджували право здійснювати будівельні роботи з реконструкції житлового будинку.

За наведених обставин справи та положень законодавства, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що фактично виконаний відповідачем комплекс робіт, відносно якого першопочатково було зареєстровано декларацію про виконання комплексу робіт з капітального ремонту, не відноситься до капітального ремонту, а є реконструкцією.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини з приводу того, що на виконаний відповідачем комплекс робіт є реконструкцією будинку зі збільшенням загальної житлової площі за рахунок використання горищних об'ємів, надбудови мансард будинків і на вказаний вид робіт відповідачу не видавався жоден документ, який давав би право виконувати такі будівельні роботи з реконструкції житлового будинку.

Таким чином, наявність такої умови, як відсутність відповідного документа, який давав би відповідачу право виконувати будівельні роботи є у відповідності до ст.376 ЦК України підставою для ствердження факту самочинного будівництва.

За змістом статті 38 Закону України «Про регулюванні містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З аналізу вказаної норми слідує, що законодавцем чітко визначено випадки у яких відповідний орган державної влади має право на звернення до суду з певними позовними вимогами (позовом):

1) про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову у разі наявності фактів:

а) відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб;

б) істотного порушення будівельних норм і правил);

2) про знесення за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво позивач у разі наявності факту:

а) якщо проведення такої перебудови є неможливим;

б) особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення.

Отож, приведений перелік позовних вимог з якими позивач вправі звертатись до суду застосовується за наявності чітко визначених випадків та є взаємовиключними.

Відповідно до письмових пояснень позивача, наданих суду апеляційної від 15.03.2019року, позовною вимогою у даній справі є зобов'язання позивача знести самочинне будівництво.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України для задоволення позову про зобов'язання знести самочинне будівництво необхідно встановити наявність таких фактів як:

- неможливість перебудови об'єкту;

- або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Проте, у даній справі позивачем не надано доказів неможливості перебудови об'єкта або відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Крім того, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Проте, рішення суду щодо проведення перебудови відсутнє.

Колегія суддів звертає увагу на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Аналогічна позиція викладена ВС у постановах від 06 березня 2019 року по справі №814/2645/15 (провадження №К/9901/12518/18), по справі №810/5680/15 (провадження №К/9901/14299/18).

Водночас, колегія зазначає, що пунктом 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року передбачено, що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються.

Разом з тим, в пункті 22 Постанови № 6 вказано, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

При цьому, під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Відповідно до пункту 23 Постанови № 6 цього пленуму при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому фактістотного порушення будівельних норм, яка впливає на міцність і безпечність будівлі має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Пунктом 24 вказаної Постанови № 6 визначено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову. Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

За наведених обставин колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про знесення самочинного будівництва, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що усунення порушень містобудівного законодавства можливо виключно шляхом знесення об'єктів самочинного будівництва або доказів неможливості реконструювати його відповідним чином, відтак вимоги про знесення є передчасними.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі №140/2150/18 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 21 березня 2019 року.