Справа № 480/167/19
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2019 р. Справа № 480/167/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2
до Управління Держпраці у Сумській області
про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення 30.05.2018 р. перевірки ОСОБА_3 ОСОБА_2;
- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 13.06.2018 р. №СМ 535/187/НД/АВ/СПТД-ФС про накладення штрафу.
Підставою для здійснення інспекційного відвідування зазначено наказ від 30.05.2018 № 806, відповідно до якого підставою для проведення інспекційного відвідування закладу Стамбул 7 30-31 травня 2018 року зазначено рішення керівника, прийнятого за результатами аналізу інформації, отриманої зі звернення ОСОБА_6 № М-370/16-08/2018 від 30.05.2018 про порушення законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин.
Головні державні інспектори прибули до закладу Стамбул 7 для проведення позапланової перевірки 30.05.2017, однак, за твердженням відповідача, ОСОБА_3 ОСОБА_2 не допустив інспекторів праці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до проведення інспекційного відвідування закладу Стамбул 7, шляхом ненадання доступу до приміщення обєкта відвідування, в якому використовується наймана праця, про що зафіксовано в акті про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №СМ535/187/НД/АВ від 31.05.2018.
На підставі вищезазначеного акту відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу №СМ535/187/НД/АВ/СПДТ-ФС від 13.06.2018, якою вирішено накласти на ОСОБА_3 ОСОБА_2 штраф у розмірі 372300,00 грн.
Позивач вважає дії Управління Держпраці у Сумській області щодо проведення 30.05.2018 позапланової перевірки закладу Стамбул 7 без погодження Державної служби України з питань праці на проведення позапланового інспекційного відвідування, без ознайомлення із підставами для його здійснення суперечать вимогам Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а тому є протиправними.
Так, в порушення вимог ч. 1 ст. 7 Закону від 05.04.2007 №877-V в наказі про проведення інспекційного відвідування від 30.05.2018 №805 не зазначено найменування субєкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід. В п. 1 наказу зазначений обєкт інспекційного відвідування - заклад Стамбул 7.
В порушення вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 Закону від 05.04.2007 №877-V направлення №343/СМ535 від 30.05.2018 на проведення інспекційного законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником обєкта відвідування або іншою уповноваженою особою.
В акті про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №СМ535/187/НД/АВ від 31.05.2018 зазначено причину його складання ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень обєкта відвідування, в яких використовується наймана праця.
Акт мотивований тим, що своїми діями ОСОБА_3 ОСОБА_2 фактично не допустив інспекторів праці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до проведення інспекційного відвідування закладу Стамбул 7 шляхом ненадання доступу до приміщення обєкта відвідування, в якому використовується наймана праця.
Про те, причина складання акта зафіксована у висновку спростовується відеозаписом зробленим інспекторами праці, що зберігається на електронному носії, який долучений до матеріалів справи № СМ535/187/НД/АВ (02-11) щодо проведення перевірок додержання законодавства про працю, зайнятість населення субєктами господарювання ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_2 (заклад Стамбул 7).
На відеозаписі зафіксовано як інспектори праці безперешкодно проводять інспекційне відвідування в закладі Стамбул 7.
До того ж, ОСОБА_4 про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №СМ535/187/НД/АВ від 31.05.2018 є неналежними доказом оскільки, складений упереджено головними державними інспекторами праці та викликає сумніви щодо достовірності та обєктивності внесення даних, має порушення, які полягають у наступному. В акті зазначено, що 30.05.2018 ОСОБА_3 ОСОБА_2 не надав доступу до приміщення обєкта відвідування. Проте, акт був складений не в день вчинення правопорушення, а наступного дня 31.05.2018 без участі позивача.
Відповідно до п. 20 Порядку від 26.04.2017 № 295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в обєкта відвідування.
Крім цього, в порушення п. 26 Порядку від 26.04.2017 р. №295 відповідач не направив два примірники акту позивачу рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. Як і не надав доказів направлення позивачу повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу.
Враховуючи викладене, позивач вважає дії Управління Держпраці у Сумській області щодо проведення 30.05.2018 позапланової перевірки закладу Стамбул 7 протиправними, а також протиправною постанову про накладення штрафу.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що під час проведення 30.05.2018 позапланової перевірки закладу Стамбул 7 головні інспектори Управління діяли згідно вимог чинного законодавства, посилання позивача на порушення вимог п.20, 26 Порядку є некоректним, оскільки вони підлягають виконанню у випадку проведення інспекційного відвідування, яке в даному випадку проведено не було (а.с. 45-48).
Ухвалою суду від 22.01.2019 р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 30.05.2018 року до Управління Держпраці у Сумській області звернувся ОСОБА_6 із заявою про наявність факту праці неоформлених працівників в кафе «Стамбул 7» (а.с.49).
30.05.2018 року начальником управління ОСОБА_8 прийнято наказ № 806, про проведення 30-31 травня 2018 року інспекційного відвідування закладу Стамбул 7 з питань додержання законодавства про працю (а.с.50).
13.06.2018 р. постановою Управління Держпраці у Сумській області №СМ535/187/НД/АВ/СПТД-ФС на ОСОБА_3 ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 372300 грн. за перешкоджання виконанню державним органом повноважень, передбачених ст. 259 КЗпП України, а саме з питань додержанням законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками (а. с. 16-17).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1, 7 «Положення про Державну службу України з питань праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Основні засади процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю врегульовані «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі Порядок №295).
Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Підпунктом 5 пункту 5 Порядку №295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю.
Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник (абзац 25 пункту 5 Порядку №295).
Згідно змісту оскаржуваної постанови, судом встановлено, що підставою прийняття оскаржуваної постанови є висновок відповідача про створення перешкод позивачем у проведенні інспекційного відвідування у звязку з ненаданням позивачем доступу до приміщення обєкту відвідування, в якому використовується наймана праця.
Так, суд спростовує доводи представника позивача щодо порушення Управлінням порядку проведення інспекційного відвідування, виходячи з наступного.
Зокрема, представник позивача посилається на порушення Управлінням вимог частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо проведення позапланових заходів Державного контролю (нагляду) за зверненням громадян.
Відповідно до частини 1 статті 6 даного Закону підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоровю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобовязані предявити керівнику чи уповноваженій особі субєкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Субєкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не предявили документи, передбачені цим абзацом.
Згідно ч.4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобовязані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Так, ч.5 статті 2 Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, його територіальні органи зобовязані забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоровя та благополуччя тварин", виключно вимог частин першої, четвертої, шостої - сьомої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частин першої (крім вимоги щодо отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного контролю, або відповідного державного колегіального органу на проведення позапланового заходу) та третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої, восьмої - десятої статті 7, частин першої та другої статті 12, статей 13-18, 20, 21 цього Закону.
Таким чином, ч 1 статті 6, на яку посилається позивач, не включено до даного переліку, а тому відповідно наведена норма не розповсюджуються на Управління.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю) їх посадових осіб і права, обовязки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Дія Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» поширюється на відносини пов'язані зі здійсненням державним, нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно частини 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
У сфері контролю за додержанням законодавства про працю України такою особливістю є стаття 259 Кодексу законів про працю України, яка чітко визначає, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснює центральний орган виконавчої влада, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тобто, із застосуванням положень Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про пращо України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Порядок № 295).
Порядок № 295 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - обєкт відвідування).
Державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці; Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних; міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).
Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).
Порядок № 295 не передбачає проведення позапланових заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю.
Пунктом 5 Порядку № 295 передбачені підстави для проведення інспекційних відвідувань, зокрема: за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю: за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Так, в даному випадку до Управління надійшло звернення ОСОБА_9 від 30.05.2018 щодо використання праці найманих працівників без оформлення трудового договору в закладі «Стамбул 7».
На підставі отриманої інформації Управлінням видано наказ про проведення інспекційного відвідування № 806 від 30.05.2018 та направлення № 343/СМ535 від 30.05.2018року на проведення інспекційного відвідування субєкта господарювання.
Відповідно до вимог пункту 13 Порядку № 295 заборонено розголошувати джерело будь- якої скарги на недоліки або порушення і повідомляти обєкту відвідування або його представнику про те, що відвідування було проведене у звязку з отриманням такої скарги.
Таким чином, в направленні № 343/СМ535 від 30.05.2018 на проведення інспекційного відвідування субєкта господарювання не зазначено про проведення інспекційного відвідування на підставі інформації, отриманої зі звернення ОСОБА_6
Проте, на виконання вимог частини третьої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» направлення від 30.05.2018 містить дату початку та дата закінчення заходу з 30.05.2018 по 31.05.2018.
Таким чином, суд вважає, що Управлінням не було порушено вимоги Порядку № 295 щодо порядку проведення інспекційного відвідування позивача та оформлення документів про проведення такого відвідування.
Також, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що інспекторами праці не було ознайомлено позивача з підставою проведення інспекційного відвідування.
Так, зі змісту ОСОБА_4 про неможливість проведення інспекційного відвідування від 31.05.2018 року судом встановлено, що ОСОБА_3 ОСОБА_2 відмовився від отримання направлення та повідомив, що не бажає спілкуватися з інспекторами праці.
Таким чином, суд вважає, що інспекторами праці не було порушено вимоги щодо ознайомлення об обєкта відвідування з направленням на проведення інспекційного відвідування.
Згідно статтею 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено право суб'єкта господарювання не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) щ здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.
Так, судом встановлено, що позивач відмовився отримувати наведені направлення, а тому у позивача були відсутні підстави не допуску інспекторів праці у зв'язку з неподанням ними необхідних документів.
Позивачем в адміністративному позові не спростовано наведених в акті про неможливість проведення інспекційного відвідування від 31.05.2018 року доводів та не зазначено підстав не допуску представників Управління до приміщення об'єкта відвідування, в якому використовується наймана праця.
Отже, суд приходить висновку, що позивачем вчинялось перешкоди у діяльності інспектора праці.
Відповідно до пункту 16 Порядку № 295 наведено, що у разі створення обєктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності обєкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником обєкта відвідування або іншою уповноваженою особою.
Так, судом встановлено, що Інспекторами праці відповідно до вимог пункту 16 Порядку № 295 від 31.05.2018 складено ОСОБА_4 про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв'язку з не допуском ОСОБА_3 ОСОБА_2 інспекторів до проведення інспекційного відвідування закладу «Стамбул 7» шляхом ненадання доступу до приміщення: об'єкта відвідування, в якому використовується наймана праця (а.с. 52-53).
Суд спростовує доводи позивача щодо необхідності направлення наведеного акту, виходячи з наступного.
Так, положеннями вищезазначеного Порядку не передбачено обовязку направлення субєкту господарювання примірника акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування.
Пунктом 20 Порядку №295 на який посилається позивач передбачено, що акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.
Пунктом 26 Порядку №295 передбачено, що у разі відмови керівника чи уповноваженого представника обєкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.
Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються обєкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення.
Проте, суд наголошує, вищезазначені положення пунктів підлягають виконанню та дотриманню вразі проведення інспекційного відвідування та містять вимоги саме щодо акту перевірки.
В даному випадку інспекційне відвідування позивача не було проведено, у звязку із ненаданням позивачем доступу до приміщення обєкта відвідування, в якому використовується наймана праця та в результаті чого складено ОСОБА_4 про неможливість проведення інспекційного відвідування у звязку з не допуском ОСОБА_3 ОСОБА_2, а тому у відповідача відсутні були підстави для направлення акту про неможливість проведення інспекційного відвідування № 295 від 31.05.2018
Згідно ч.2 статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, тобто недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.
Таким чином, аналізуючи зміст наведених норм суд приходить висновку, що термін «створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування» це активна протидія, або бездіяльність обєкта відвідування, яка полягає саме у ненаданні необхідної інформації.
Відповідно до частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України та частини девятої статті 53 Закону України «Про зайнятість населення». Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок № 509).
Згідно пункту 2 Порядку № 509, штрафи накладаються начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками на підставі акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Пункт 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу .
Згідно п. 4 Порядку № 509 передбачено, що справа розглядається у пятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
Так, судом встановлено, що заступником начальника Управління в межах 10 денного терміну, а саме 04.06.2018 року було прийнято рішення № СМ535/187/АД/АВ/СПТД про розгляд справи про накладення штрафу.
Пункт 6 Порядку № 509 встановлено, що про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють субєктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за пять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Так, матеріали справи містять повідомлення від 06.06.2018 року про розгляд справи від 05.06.2018 №15- 28/02/3451/2018 та від 06.06.2018 №15-28/02/3472/2018 які направлено ОСОБА_3 ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням. Окрім того, про розгляд справи позивача був повідомлено провідним спеціалістом відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_10 особисто засобами телефонного зв'язку за номером НОМЕР_1 о 09 год. 30 хв. (а.с. 57-58).
Відповідно до пункту 5 Порядку №509 у разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може були продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.
Проте, суд наголошує, що представником позивача не надано до суду доказів надсилання клопотань щодо розгляду справи від позивача на адресу Управління .
Таким чином, розгляд справи відбувся за відсутності позивача та у звязку з не допуском ФОІІ інспекторів до проведення інспекційного відвідування, начальником Управління було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № СМ5352/187/НД/АВ/СПТД-ФС від 13.06.2018 у розмірі 372 300,00 грн. на підставі абзац) сьомого частини другої статті 265 КЗпП України.
Вищезазначена постанова про накладення штрафу уповноваженими, посадовими особами було направлено позивачу з супровідним листом від 15.06.2018 №15 28/02/3775/2018.
Таким чином, суд приходить висновку, що Управлінням було дотримано встановлені чинним законодавством порядок проведення інспекційного відвідування і порядок притягнення до відповідальності позивача.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Суд зазначає, що у процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що відповідачем доведено правомірність дій під час проведення інспекційного відвідування ОСОБА_3 ОСОБА_2 та правомірність оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Сумській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Сумській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук