Справа № 185/10496/16-а (2-а/185/573/16)
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа №185/10496/16-а

провадження №К/9901/34833/18, К/9901/34834/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційними скаргами Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Чумака С.Ю., суддів Гімона М.М., Шальєвої В.А.)

у справі №185/10496/16

за позовом ОСОБА_2

до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просив:

а) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

б) зобов'язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії з 01.01.2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до постанов КМУ № 505 від 31.05.2012 року, № 763 від 30.09.2015 року та № 1013 від 09.12.2015 року, згідно з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року, на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 17.02.2016 року за № 18-57 в розмірі 90 % місячного заробітку без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до оплати сумою пенсії.

2. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 позов задоволено.

3. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки від 17.09.2012 № 18ф-278, виходячи з 80 % від суми місячної (чинної) зарплати;

- зобов'язано Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до довідки про заробітну плату від 17.09.2012 року № 18ф-278 в розмірі 90 % від суми місячної (чинної) заробітної плати з 28 червня 2016 року;

- позовні вимоги за період з 01.01.2016 по 27.06.2016 залишено без розгляду.

4. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. У поданій касаційній скарзі Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач працював на посаді помічника прокурора м. Павлоград, з 26.03.2010 перебуває на обліку у відповідача та отримував пенсію за вислугу років відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 в розмірі 90 % середнього заробітку.

7. Наказом прокурора Дніпропетровської області від 01.09.2010 №1524 позивача звільнено з посади помічника прокурора м. Павлоград, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

8. З 01.07.2012 після перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату від 17.09.2012 року № 18ф-278 пенсію позивачу розраховано в розмірі 80 % від суми заробітної плати.

9. 15.12.2016 ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру його пенсії, оскільки відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 та № 1013 від 09.12.2015 з 01.12.2015 працівникам прокуратури підвищено заробітну плату, що є підставою для перерахунку пенсії, надавши при цьому як підставу для перерахунку довідку прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату від 17.02.2016 № 18-57.

10. Листом від 23.12.2016 № 11972/05/18 відповідач відмовив позивачу у задоволенні вказаної заяви про перерахунок пенсії, посилаючись на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.11.2014 року № 76-VІІІ, пункт 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 17889-ХІІ викладено в новій редакції, а саме, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Також з квітня 2015 року набрали чинності окремі положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, а саме ч. 20 ст. 86, згідно якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. До теперішнього часу Кабінетом Міністрів України зазначені нормативно-правові акти, які б зазначали умови перерахунку пенсій працівникам прокуратури, не приймались.

11. Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

13. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії ч. 13 та 18 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ втратили чинність, у зв'язку з чим відсутні перерахунку пенсії позивача у зв'язку з підвищенням заробітної плати діючим працівникам прокуратури.

14. При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що при перерахунку пенсії позивачу 01.07.2012 року відповідачем було протиправно змінено відсоток від суми заробітної плати з 90% на 80%, у зв'язку з чим позов в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, виходячи з 90% розміру місячної заробітної плати, підлягає задоволенню.

15. Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції вказав на наявність вагомих обставин для виходу за межі позовних вимог з метою захисту порушених в минулому прав позивача.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У даному випадку, на думку позивача, Пенсійний фонд незаконно обмежує його право на перерахунок пенсії, набуте в момент призначення пенсії. На думку позивача, рішення суду апеляційної інстанції суперечить практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду України. Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, на думку позивача, не може бути підставою для обмеження його прав та є невиправданим втручанням.

17. Пенсійний орган у своїй касаційній скарзі стверджує, що позивач не просив суд змінювати його відсоток розміру заробітної плати, з якого йому нарахована пенсія, а тому суд апеляційної інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

19. Щодо касаційної скарги Пенсійного органу, Верховний Суд зазначає наступне.

20. Суд апеляційної інстанції встановив, що позивачу з 01.07.2012 проведено перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області про заробітну плату від 17.09.2012 року № 18ф-278 та за наслідками цього перерахунку пенсія позивачу розрахована виходячи з 80 % від суми місячної заробітної плати, замість 90 % як було призначено раніше, тобто відповідачем при перерахунку пенсії позивача з 01.07.2012 зменшено відсоток суми заробітної плати, з якого обчислюється розмір пенсії.

21. Суд апеляційної інстанції зазначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури у 2012 мала застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках станом на момент її призначення, оскільки внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення вперше, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Відповідачем дане твердження суду апеляційної інстанції у касаційній скарзі під сумнів не ставиться.

22. Відповідно до ст. 11 КАС України (у редакції до 15.12.2017) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

23. Колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку, встановивши під час розгляду справи факт порушення прав позивача, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для захисту таких прав шляхом виходу за межі позовних вимог.

24. Отже, касаційна скарга Пенсійного органу є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

25. Щодо касаційної скарги позивача у справі, Верховний Суд зазначає наступне.

26. Відповідно до ч. 18 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

27. Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII внесені зміни до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

28. 15.07.2015 набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

29. Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

30. Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (квітень 2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

31. Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

32. Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

33. На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було, що в кінцевому випадку призвело до виникнення даного спору.

34. Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій, Верховний Суд звертає увагу, що для вирішення спору необхідно з'ясувати: а) чи має позивач право на перерахунок раніше призначеної пенсії; б) чи відбулось звуження обсягу існуючих прав позивача внаслідок зміни законодавства, що регулює порядок перерахунку раніше призначених пенсій; в) чи є бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації права громадян на перерахунок пенсії, втручанням у права людини, передбачені ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

35. Верховний Суд вважає, що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

36. Тобто, особи, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII не втратили право на перерахунок раніше призначених пенсій.

37. Відповідно до ст. 22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

38. У рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 зазначено, що згідно зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

39. У Рішенні № 1-42/2011 від 26.12.2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване ст. 48 Конституції України.

40. На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов'язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів..

41. Крім того, у Рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 Конституційний Суд України вказав, що види і розміри соціальних послуг та виплат потерпілим… встановлюються державою з урахуванням її фінансових можливостей. Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, врахував також положення актів міжнародного права.

42. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

43. Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме ст. 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

44. У контексті спору Верховний Суд дійшов висновку, що у зв'язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим прокурорським працівникам, не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії. Так само як і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005. Відмова відповідача перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.

45. Щодо того, чи мало місце втручання у право позивача мирно володіти своїм майном (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), Верховний Суд зазначає наступне.

46. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

47. У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

48. Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже скасовано норми законодавства щодо перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача немає «законних сподівань» на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

49. У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

50. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах факту втручання держави у право позивача на мирне володіння майном.

51. Враховуючи наведені положення чинного законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, орган Пенсійного фонду України не діяв протиправно.

52. У справі №711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 зробив висновок, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

53. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати діючим працівникам прокуратури.

54. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

55. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 у справі №185/10496/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб