Справа № 0340/1830/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/438/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л. Я., Святецького В. В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку, -

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_2,

час ухвалення рішення: 12:38:42,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення: 23.11.2018 р.,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд № 2 до акту від 02 лютого 2018 року № 20294.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при проведенні габаритно-вагового контролю відповідачем було порушено процедуру зважування транспортного засобу. Крім того, вказує, що при здійсненні міжнародних перевезень у водія був наявний дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, однак термін дії його закінчився внаслідок простою автомобіля у звязку з його несправністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві. Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що більшу частину маршруту транспортний засіб пройшов по дійсному дозволу, який виданий у встановленому законодавством порядку та відповідно був ним проплачений.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 25 січня 2018 року, графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області за період з 29 січня 2018 року по 04 лютого 2018 року, направлення на перевірку від 26 січня 2018 року № 009560 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області було проведено рейдову перевірку транспортних засобів на а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ».

02 лютого 2018 року головним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_3 на а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 620 км зупинено транспортний засіб марки Scania R440, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіпа марки ES-GE, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який здійснював міжнародне перевезення вантажу згідно CMR № 107373 від 25 січня 2018 року за маршрутом «Чехія-Україна», для проведення габаритно - вагового контролю.

В ході перевірки було встановлено відсутність у перевізника дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, про що свідчить акт від 02 лютого 2018 року № 012289 та складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 02 лютого 2018 року.

Крім цього складено акт від 02 лютого 2018 року серії АПВ № 20294 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, згідно з яким повна маса транспортного засобу становить 58890 тонн при нормативно допустимій 40 тонн., в додаток до якого проведено розрахунок від 02 лютого 2018 № 20294 плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу та нараховано плату за проїзд в розмірі 9720,00 євро.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що факт перевезення транспортним засобом, що належить позивачу, вантажу з перевищенням його нормативно допустимих вагових параметрів та відсутність відповідно дозволу підтверджується належними та допустимими доказами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 «Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 15, 27 пункту 5 зазначеного Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює:

габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю тощо.

За змістом пунктів 26, 27 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, (далі Порядок № 879) кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України», у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (пункти 31-1 Порядку № 879).

Вказаними правовими нормами визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. При цьому, повноваження відповідача щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати, що здійснюється у формі розрахунку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, обовязковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення субєктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обовязки позивача.

Положеннями пунктів 1, 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом.

Як зазначалось вище, у спірних відносинах Укртрансбезпекою відповідно до наданих їй повноважень та за умови встановлення під час проведення габаритно-вагового контролю перевищення автомобілем перевізника вагових або габаритних показників, параметри яких перевищують нормативні, за встановленою формулою здійснюється лише нарахування плати за проїзд, що оформлюється оскаржуваним розрахунком.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише нарахуванням плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Водночас, сама плата за проїзд є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування та у разі недобровільної сплати стягується шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, оскаржуваний розрахунок не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для позивача, тому він не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Враховуючи наведене, вимоги щодо визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду, що узгоджується з позицією ОСОБА_5 Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 803/3/18.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частина перша статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 та частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а провадження в адміністративний справі - закриттю.

Керуючись статтями 238, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі № 0340/1830/18 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку скасувати та закрити провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 22.03.2019 р.