Справа № 826/7599/17
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7599/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Мельничука В.П., Пилипенко О.Є.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському району ГУ ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року (розглянута у письмовому порядку, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Святошинському району ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року, ОСОБА_2 (далі- позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві (далі - відповідач, ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві, контролюючий орган), в якому просить визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 січня 2017 року № ; № ; № .

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 17 січня 2017 року № ; № ; № .

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що у грудні 2016 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого інвестиційного доходу у вигляді продажу інвестиційних активів ТОВ «Град Інвест» за період з 01 січня по 31 грудня 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 28 грудня 2016 року № 591/26-57-13-06/ (далі - Акт перевірки), в якому зазначено, що згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДФС України за 2015 рік на користь ОСОБА_2 нарахований та виплачений дохід у розмірі 129 229,00 грн. у вигляді доходів від операцій з інвестиційними активами за ознакою доходу - 112 від ТОВ «Град Інвест».

Листом від 25 липня 2016 року № 84 ТОВ «Град Інвест» надало інформацію щодо отримання ОСОБА_2 інвестиційного доходу шляхом міни цінних паперів (дисконтних облігацій у кількості 370 370 шт. ТОВ «Град Інвест» на об'єкт нерухомості - машиномісце у підземному паркінгу по вул. Миколи Островського, 40 у м. Києві, гараж № 24, вартістю 129 229,00 грн.

З огляду на те, що вищевказаний дохід у вигляді інвестиційного прибутку в сумі 129 229,00 грн. позивачем не задекларований, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

- вимог пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 розділу ІІ, п.176.1 ст.176, п.179.1, п.179.2 ст.179 розділу ІУ Податкового кодексу України у зв'язку з неподанням ним декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м.Києві. Відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України за вчинене правопорушення передбачено застосування штрафних санкцій;

- вимог пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.9 п.1642 ст.164, пп.170.2.2 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України не задекларовано інвестиційний прибуток, отриманий у 2015 році у розмірі 129 229,00 грн., відповідно занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 25 845,00 грн., яка підлягають сплаті до бюджету. Відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України за вчинене правопорушення передбачено застосування штрафних санкцій;

- пп.1.2 , пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України перевіркою правильності визначення бази оподаткування повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету військового збору, встановлено, що позивач занизив та не перерахував до бюджету військовий збір за 2015 рік в розмірі 1 938,44 грн., який підлягає сплаті до бюджету. Відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України за вчинене правопорушення передбачено застосування штрафних санкцій.

На підставі вказаного Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 17 січня 2017 року:

- № , в якому зазначено про порушення позивачем пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.9 п.1642 ст.164, пп.170.2.2 п.170.2 ст.170 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 32 307,25 грн. (за податковим зобов'язанням 25 845,80 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 6 461,45 грн.);

- № , в якому зазначено про порушення позивачем пп.1.2 , пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України , у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на загальну суму 2 423,05 грн. (за податковим зобов'язанням 1 938,44 грн., за штрафними санкціями - 484,61 грн.);

- № , в якому зазначено про порушення позивачем пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 розділу ІІ, п.176.1 ст.176, п.179.1, п.179.2 ст.179 розділу ІУ Податкового кодексу України, у зв'язку з чим застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн. за платежем податок з доходів фізичних осіб.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо правового обґрунтування вимоги позивача про правомірність оподатковуваного доходу платника податку, колегія суддів зазначає наступне.

Так, перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, та є базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб визначено пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі - ПК України у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до підпунктів 164.2.3, 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи від продажу об'єктів майнових і немайнових прав, зокрема інтелектуальної (промислової) власності, та прирівняні до них права, доходи у вигляді сум авторської винагороди, іншої плати за надання права на користування або розпорядження іншим особам нематеріальним активом (творами науки, мистецтва, літератури або іншими нематеріальними активами), об'єкти права інтелектуальної промислової власності та прирівняні до них права (далі - роялті), у тому числі отримані спадкоємцями власника такого нематеріального активу; інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.81 пункту 14.1 статті 14 ПК України інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно. Інвестиції поділяються на:

а) капітальні інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання будинків, споруд, інших об'єктів нерухомої власності, інших основних засобів і нематеріальних активів, що підлягають амортизації відповідно до норм цього Кодексу;

б) фінансові інвестиції - господарські операції, що передбачають придбання корпоративних прав, цінних паперів, деривативів та/або інших фінансових інструментів. Фінансові інвестиції поділяються на: прямі інвестиції - господарські операції, що передбачають внесення коштів або майна в обмін на корпоративні права, емітовані юридичною особою при їх розміщенні такою особою; портфельні інвестиції - господарські операції, що передбачають купівлю цінних паперів, деривативів та інших фінансових активів за кошти на фондовому ринку або біржовому товарному ринку;

в) реінвестиції - господарські операції, що передбачають здійснення капітальних або фінансових інвестицій за рахунок прибутку, отриманого від інвестиційних операцій.

Відповідно до підпунктів 170.2.2, 170.2.6 пункті 170.2 статті 170 ПК України, інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

При цьому, згідно з підпунктом 170.2.3 пункту 170.2 статті 170 ПК України, якщо в результаті розрахунку інвестиційного прибутку за правилами, встановленими цією статтею, виникає від'ємне значення, воно вважається інвестиційним збитком.

Колегія суддів зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало переконання відповідача у тому, що позивач не задекларував отриманий дохід у розмірі 129 229,00 грн.

Разом з тим, як встановлено, до такого висновку відповідач прийшов у зв'язку неповним дослідженням документів, які стосувалися предмету перевірки.

Доказів, які б свідчили про належне повідомлення позивача про проведення перевірки на необхідність надання контролюючому органу документів, що стосуються перевірки, відповідачем суду не надано.

У ході перевірки відповідачем досліджено тільки лист ТОВ «Град Інвест» від 25 липня 2016 року № 84, яким підтверджено отримання позивачем інвестиційного доходу в розмірі 129 229,00 грн.

Правову оцінку договорам, які стосуються отримання позивачем інвестиційного доходу, відповідачем не надано.

Згідно з матеріалами справи 02 квітня 2015 року ТОВ «Традекс-Трейд» від імені та за дорученням ТОВ «Компанія з управління активами «Київ Капітал», що діяло від свого імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового венчурного інвестиційного фонду «Паритет» недиверсифікованого типу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Київ Капітал» (далі також - Продавець) та ОСОБА_2 (далі також - Покупець) уклали договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ-39/2015, за умовами якого Продавець зобов'язується передати майно (цінні папери) у власність Покупцеві, а останній - прийняти майно (цінні папери) і сплатити за нього грошову суму на умовах та в розмірі, встановлених в цьому договорі та додаткових угодах до нього.

За змістом указаного договору цінні папери - облігації; тип та форма випуску - дисконтні іменні; форма існування - бездокументарна; свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку від 07 грудня 2011 року № 192/2/11; серія - А; код ISIN - UA ; емітент - ТОВ «Град Інвест»; номінал 1 облігації - 1,00 грн.; кількість цінних паперів - 370 370 (триста сімдесят тисяч триста сімдесят) штук, договірна вартість однієї облігації - 0,81 грн., загальна вартість (сума договору) - 299 999,70 грн.

На виконання умов договору ОСОБА_2 сплатив на банківський рахунок ТОВ «Компанія з управління активами «Київ Капітал» 149 999,85 грн. та 149 999,85 грн., що підтверджується квитанціями від 17 квітня 2015 року № 81-261.

Відтак, на придбання цінних паперів позивач фактично витратив 299 999,70 грн.

У подальшому на підставі договору міни від 09 липня 2015 року, укладеного між ТОВ «Град Інвест» та громадянином ОСОБА_2, сторони здійснили міну машиномісця № 24, що належить ТОВ «Град Інвест» і знаходиться за адресою: м. Київ, вул.Миколи Островського, 40, гараж 24, на облігації, що належать ОСОБА_2, а саме: тип та форма випуску - дисконтні іменні; форма існування - бездокументарна; свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку від 07 грудня 2011 року № 192/2/11; серія - А; код ISIN - UA ; емітент - ТОВ «Град Інвест»; номінал 1 облігації - 1,00 грн.; кількість цінних паперів - 370 370 (триста сімдесят тисяч триста сімдесят) штук, договірна вартість однієї облігації - 0,81 грн.

За умовами договору вартість машиномісця складає 129 229,00 грн.

Ураховуючи вищевикладене, різниця між доходом, отриманим ОСОБА_2 від міни інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, складає -170 770,70 грн. (129 229,00 - 299 999,70 грн.), тобто фактично у даному випадку має місце від'ємне значення, що в розумінні підпункту 170.2.3 пункту 170.2 статті 170 ПК України вважається інвестиційним збитком.

За наведених обставин інвестиційний прибуток у позивача за 2015 рік відсутній, що свідчить про помилковість висновків контролюючого органу про необхідність донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та за платежем військовий збір, а також застосування стосовно нього штрафних санкцій за неподання декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень та необхідності їх скасування.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Святошинському району ГУ ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 20 березня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.П. Мельничук,

О.Є. Пилипенко