Справа № 743/254/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/254/19 Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Самолюка Василя Васильовича на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

ГУ ДМС України в Харківській області звернулось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на 6 місяців.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.06.2018 року, яке було залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 р., було примусово видворено за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк до 6 місяців, а рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.11.2018р. продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 28 лютого 2019 року включно. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 28 лютого 2019 р., а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, останнього не ідентифіковано, ними не одержано від Державної міграційної служби відповіді на лист про розгляд питання щодо ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та документування даного громадянина свідоцтвом про повернення до Народної Республіки Бангладеш.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.02.2019 р. позов Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задоволено частково. Продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 19 серпня 2019 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення примусового видворення його за межі України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення не враховано, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе за їх наявності.

Позивач не відмовлявся співпрацювати під час процедури його ідентифікації, дослідженими копіями документів, доданими до позовної заяви підтверджується його особа, що є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, навіть за умови ненадходження відповіді з посольства країни його походження.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк подано не було.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження згідно частини 2 ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 20.06.2018 р. працівниками УБЗПТЛ ГУНП в Харківській області спільно з працівниками ГУДМС України в Харківській області під час проведення цільового профілактичного заходу з виявлення іноземців та ОБГ, які нелегально перебувають на території м. Харкова, було виявлено громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який потрапив на територію України незаконно, у нього були відсутні документи, що посвідчують його особу та громадянську приналежність.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.06.2018 року, яке було залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 р. було примусово видворено за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування.

26 червня 2018 р. громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ.

ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина Народної Республіки Бангладеш, серії НОМЕР_1, виданого 27.01.2016 р. та чинного до ІНФОРМАЦІЯ_2, копія якого надавалась апеляційній інстанції, при апеляційному перегляді справи № 743/1678/19.

Згідно Листа від 04.07.2018 р. № 6301.8.3-13289/63.2-18, ГУДМС України в Харківській області зверталось до Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби щодо сприяння в ідентифікації громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та документування даного громадянина свідоцтвом про повернення на Батьківщину, проте відповіді на вказаний лист від Державної міграційної служби України на одержало.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2018 р., яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 р., продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 28 лютого 2019 року включно.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VI від 22.09.2011 (далі - Закон №3773-VI).

За приписами частини 1 статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми слідує, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Аналіз наведених положень у їх системному взаємозв'язку свідчить про те, що примусовому поверненню іноземця в країну походження передує обов'язок державної міграційної служби прийняти рішення про примусове повернення іноземця та надання йому строку для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 30 днів. Лише у разі невиконання іноземцем у добровільному порядку рішення про примусове повернення, міграційна служба має право затримати останнього з метою забезпечення його видворення.

Згідно ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог виходив із того, що особа відповідача ОСОБА_3, 11.09.1996 р. є ідентифікованою, що підтверджується копією паспорта громадянина Народної Республіки Бангладеш, серії ВК 0048161, виданого 27.01.2016 р., копія якого надавалась суду апеляційної інстанції при перегляді справи № 743/1678/18, що виключає ідентифікацію позивача.

Разом з тим, оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 р. встановлено, що дослідження оригіналу паспорту відповідача з метою засвідчення його копії ні в судовому засіданні, ні компетентним органом чи відповідною посадовою особою не відбувалося, що унеможливлює підтвердження його достовірної наявності та відповідної належності саме відповідачу, а не схожій особі, що наявність оригіналу паспорту дало б право відповідачу самостійно виконати рішення щодо залишення ним території України, зважаючи на те, що забезпечити процедуру видворення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1 не видається за можливе і на даний час, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявні визначені ст.289 КАС України підстави для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, тому строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1 слід продовжити до 19 серпня 2019 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення його за межі України, що еквівалентно 6 місяцям з часу ухвалення рішення, задовольнивши позов частково.

Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.01.2019 р. у справі № 743/1240/17, відповідно до яких відсутність відповіді із посольства щодо ідентифікації позивача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки вказана справа містить інші обставини, зокрема, відповідач перебував на території України на законних підставах, що підтверджувалось оригіналом паспорту та копією посвідки на тимчасове місце проживання, тоді як в даній справі відповідач перебуває на території України без відповідних дозвільних документів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 288, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 - адвоката Самолюка Василя Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко