Справа № 160/8235/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Справа № 160/8235/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2018р. ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачеві у врахуванні при призначені з 23 грудня 2017 року пенсії за віком та розрахунку розміру пенсії довідки №48, виданої 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" Державного АТ "Будівельна компанія "Укрбуд" про заробітну плату за період роботи з жовтня 1983 року по липень 1992 року;

- зобов`язати відповідача врахувати для розрахунку розміру пенсії з 23 грудня 2017 року позивачеві довідку №48, видану 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" Державного АТ "Будівельна компанія "Укрбуд" про заробітну плату за період роботи з жовтня 1983 року по липень 1992 року та провести відповідні перерахунки та виплати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є внутрішньо переміщеною особою та 20.12.2017р. звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), до якої додав, зокрема, довідку ДП «Донецький Промбудндіпроект» Державного АТ «Будівельна компанія «Укрбуд» №48 від 04.12.2017р. про заробітну плату за період роботи з жовтня 1983р. по липень 1992р., на підставі даної заяви з 23.12.2017р. позивачеві була призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058. Як зазначає позивач, листом №Р 110 від 31.01.2018р. відповідач повідомив його про те, що до загального стажу позивача не зараховано період його роботи з 05.10.1983р. по 08.05.1992р. у «Донецькому Промбудндіпроект», оскільки є виправлення в даті прийому та рекомендовано позивачеві надати уточнюючі довідки з місця роботи або архівних установ. Також, в даному листі зазначено про те, що у пенсійного органу відсутні підстави для врахування для розрахунку пенсії вищенаведеної довідки №48 від 04.12.2017р., у якій зазначено про місце знаходження особових рахунків у м. Донецьку відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». 02.08.2018р. позивач звернувся до відповідача із заявою про роз'яснення причин та підстав неврахування зазначеної довідки про заробітну плату. Листом №Р 12562-18 від 08.08.2018р. відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для врахування при розрахунку його пенсії вищевказаної довідки також посилаючись на положення ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та посилання пенсійного органу на неврахування при призначенні пенсії довідки №48 від 04.12.2017р. про заробітну плату на положення ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є необґрунтованими, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов'язок перевіряти достовірність виданих документів, а його сумніви щодо обґрунтованості видачі таких документів не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії. Позивач вказує на те, що наданих ним документів, серед яких була довідка №48 від 04.12.2017р., було достатньо, а тому відповідач повинен був призначити позивачеві пенсію з 23.12.2017р. з урахуванням вказаної довідки. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, рішення Європейського Суду з прав людини та рішення Конституційного Суду України №1-32/2009 від 07.10.2009р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2018р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов'язано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву згідно до вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

19.12.2018р., на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, відповідач надав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що у наявній в матеріалах пенсійної справи позивача довідці ДП «Донецький Промбудндіпроект» №48 від 04.12.2017р. про заробітну плату за період з жовтня 1983р. по 1992р. зазначено про місце знаходження особових рахунків в м. Донецьку, а тому, відповідач вважає, що, враховуючи положення ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказана довідка є недійсною та не створює правових наслідків. При цьому, відповідач вказує на те, що згідно трудової книжки позивач звільнений з ДП «Донецький Промбудндіпроект» 08.05.1992р., проте у вказаній довідці містяться відомості про заробітну плату за період з жовтня 1983 року по липень 1992р. (після звільнення), а отже вказана довідка не може бути врахована при розрахунку пенсії позивача. Окрім того, відповідач вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки, як зазначив у позові сам позивач, він довідався про те, що розмір його пенсії менший ніж він очікував при отриманні першої пенсійної виплати, а також і управлінням надавалась відповідь на звернення позивача від 31.01.2018р. про причини не зарахування спірної довідки, в якій було зазначено про можливість оскарження рішення пенсійного органу у судовому порядку, проте позивач звернувся до суду лише в листопаді 2018 року. Також, відповідач зазначає, що не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби, а тому не погоджується із твердженнями позивача щодо необхідності стягнення судового збору за рахунок відповідача посилаючись на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011р. (а.с.52-53).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 01.02.2019р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи у порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у справі.

20.12.2017р. ОСОБА_2 звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав, зокрема, довідку про заробітну плату №48 від 04.12.2017р., що підтверджується копіями відповідної заяви, розписки повідомлення та довідки (а.с.35,47,48,59,67).

З 23.12.2017р. Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_2 та копією протоколу №6843 від 10.01.2018р., наявними у справі (а.с.26,56).

При цьому, згідно розрахунків стажу та заробітної плати позивача період його роботи з 05.10.1983р. по 08.05.1992р. у «Донецькому Промбудндіпроект» та заробітну плату за вказаний період не було враховано пенсійним органом при призначенні позивачеві пенсії, що підтверджується їх копіями (а.с.56 (зворот) - 58).

Листом №Р 110 від 31.01.2018р. пенсійний орган повідомив позивача про те, що до загального стажу позивача не зараховано період його роботи з 05.10.1983р. по 08.05.1992р. у «Донецькому Промбудндіпроект», оскільки є виправлення в даті прийому та рекомендовано позивачеві надати уточнюючі довідки з місця роботи або архівних установ, а також і зазначено про те, що у пенсійного органу відсутні підстави для врахування для розрахунку пенсії вищенаведеної довідки №48 від 04.12.2017р., у якій зазначено про місце знаходження особових рахунків у м. Донецьку відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (а.с.31-32).

30.03.2018р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії по стажу, до якої надав довідки ДП «Донецький Промбудндіпроект» №152-07, 153-07 від 10.10.2013р. про підтвердження періоду роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. (а.с.71-73).

На підставі даної заяви та довідок, з 01.04.2018р. пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача із врахуванням зазначеного періоду роботи, при цьому, заробітна плата за вказаний період по довідці №48 від 04.12.2017р. пенсійним органом врахована не була, що підтверджується копіями роздруківок з Підсистеми Призначення та Виплати Пенсії (а.с.36-39,70).

02.08.2018р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про роз'яснення причин та підстав неврахування зазначеної довідки про заробітну плату (а.с.33).

Листом №Р 12562-18 від 08.08.2018р. відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для врахування при розрахунку його пенсії довідки №48 від 04.12.2017р. також посилаючись на положення ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (а.с.34).

Вказаний спір виник у зв'язку із незгодою позивача з діями відповідача щодо відмови у врахуванні при призначенні йому пенсії за віком з 23 грудня 2017 року довідки №48, виданої 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" Державного АТ "Будівельна компанія "Укрбуд" про заробітну плату за період роботи з жовтня 1983 року по липень 1992 року та просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві з урахуванням наведеної довідки з 23.12.2017р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачеві у врахуванні при розрахунку розміру його пенсії з 01.04.2018р. довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачеві із врахуванням для розрахунку розміру пенсії позивача довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. з урахуванням раніше виплачених сум з 01.04.2018р., виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Аналіз вказаних норм, свідчить про те, що за бажанням пенсіонера для обчислення пенсії може бути врахована заробітна плата за період страхового стажу до 1 липня 2000 року за умови надання довідки про нараховану заробітну плату (дохід) та за умови підтвердження такої довідки первинними документами.

Так, з матеріалів справи, зокрема, копій трудової книжки позивача та довідки ДП «Донецький Промбудндіпроект» №152-07 від 10.10.2013р., судом встановлено, що позивач працював на вказаному підприємстві у період з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. (а.с.27-30,64-65,73).

Також, з матеріалів справи вбачається, що до заяви від 20.12.2017р. про призначення пенсії позивач надав пенсійному органу, зокрема, довідку №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період його роботи на вказаному підприємстві, у якій вказано про знаходження особових рахунків, на підставі яких її було складено, у місті Донецьк, що підтверджується її копією, наявною в матеріалах справи та не оспорюється сторонами (а.с.33,67).

Період роботи позивача на підприємстві ДП "Донецький Промбудндіпроект" з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. було зараховано до загального стажу позивача з 01.04.2018р. після його звернення до пенсійного органу із відповідною заявою від 30.03.2018р. про перерахунок пенсії та надання додаткових підтверджуючих документів (а.с.71-73).

Проте, відповідач, фактично, зарахувавши до загального стажу позивача період роботи на вказаному підприємстві з 01.04.2018р., відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням наведеної вище довідки №48 від 04.12.2017р. про отримувану за вказаний період позивачем заробітну плату, посилаючись на ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», що підтверджується копією листа №Р 12562-18 від 08.08.2018р. (а.с.34).

Вказана відмова відповідача у проведенні перерахунку позивачеві його пенсії за вказаною вище довідкою є протиправною, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, ч.4 ст.9 цього Закону визначено, що встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Статтею 44 Закону №1058 визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

У відповідності до п.4.2 Порядку №22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу довідки про заробітну плату за період до 01.07.2000р., а також і з урахуванням положень ч.4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачем безпідставно та необґрунтовано відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2018р. на підставі довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р.

Отже, відмовляючи позивачеві у проведенні перерахунку його пенсії за віком листом №Р 12562-18 від 08.08.2018р., відповідачем не вчинено дій у межах наданих йому законом повноважень, та не обґрунтовано і не наведено мотивів такої відмови з урахуванням норм вищевикладеного законодавства.

Також, щодо необхідності обґрунтування пенсійним органом мотивів, з яких він приходить до висновку про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії особам зазначено і у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2018р. на підставі довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р., враховуючи норми вищенаведеного законодавства, зокрема, ч.4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

Судом відхиляються посилання відповідача, викладені у відзиві на позов, про те, що згідно трудової книжки позивач звільнений з ДП «Донецький Промбудндіпроект» 08.05.1992р., проте у вказаній довідці містяться відомості про заробітну плату за період з жовтня 1983 року по липень 1992р. (після звільнення), а отже вказана довідка не може бути врахована при розрахунку пенсії позивача, оскільки таких підстав відмова у врахуванні позивачеві при перерахунку його пенсії вищенаведеної довідки, що оформлена листом №Р 12562-18 від 08.08.2018р. не містить, а в силу положень ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про те, що розмір його пенсії менший ніж він очікував позивач дізнався при отриманні першої пенсійної виплати, а також і управлінням надавалась відповідь на звернення позивача від 31.01.2018р. про причини не зарахування спірної довідки, в якій було зазначено про можливість оскарження рішення пенсійного органу у судовому порядку, проте позивач звернувся до суду лише в листопаді 2018 року., слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи стаж роботи позивача на ДП «Донецький Промбудндіпроект» з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. зарахований відповідачем позивачеві до його загального трудового стажу лише з 01.04.2018р., а тому посилання відповідача на лист №Р 110 від 31.01.2018р. є необґрунтованими, оскільки саме з моменту зарахування вказаного стажу у позивача виникло право на врахування при розрахунку його пенсій заробітної плати, отримуваної за вказаний період відповідно до вимог Закону №1058.

При цьому, із заявою щодо надання роз'яснень про причини неврахування спірної довідки позивач звернувся до пенсійного органу 02.08.2018р. (а.с.33), на яку отримав відповідь №Р 12562-18 від 08.08.2018р. (а.с.34) та доказів того, що пенсійний орган повідомляв про причини такого неврахування спірної довідки з 01.04.2018р. до 08.08.2018р. відповідачем відповідно до вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України жодних доказів суду не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що за умови не надання відповідачем доказів того, що про порушення своїх прав позивачу було відомо ще в період з 01.04.2018р. до 08.08.2018р., вказані твердження відповідача про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу та суперечать нормам ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2018р. на підставі довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р., суд приходить до висновку, що відповідач, не провівши такий перерахунок пенсії позивача та не врахувавши заробітну плату позивача за наведеною довідкою діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, суд приходить до висновку, що такі дії відповідача щодо відмови у проведенні вищенаведеного перерахунку пенсії позивача, порушує право позивача на перерахунок його пенсії із врахуванням його заробітної плати за довідкою №48 від 04.12.2017р., яке підлягає судовому захисту шляхом визнання вказаних дій відповідача протиправними.

Також підлягають і частковому задоволенню похідні позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачеві із врахуванням для розрахунку розміру пенсії позивача довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. з урахуванням раніше виплачених сум з 01.04.2018р., враховуючи те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні такого перерахунку пенсії та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005р. (остаточне) у справі «Кечко проти України» зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Також і у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що часткове задоволення позовних вимог позивача в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачеві із врахуванням для розрахунку розміру пенсії позивача довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. з урахуванням раніше виплачених сум з 01.04.2018р. є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у врахуванні для розрахунку розміру пенсії позивача довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату саме за період з жовтня 1983 року по липень 1992 року та зобов'язання відповідача провести такий перерахунок пенсії позивача, оскільки, як встановлено судом із наявних в матеріалах справи копій трудової книжки позивача (а.с.27-30,64-65) та довідки ДП «Донецький Промбудндіпроект» №152-07 від 10.10.2013р. (а.с.73), позивач працював на вказаному підприємстві у період з 04.10.1983р. по 08.05.1992р., а отже заробітна плата повинна бути врахована пенсійним органом при перерахунку пенсії позивача саме за той період, коли позивач працював на даному підприємстві, а саме: з 04.10.1983р. по 08.05.1992р., виходячи з норм Закону №1058.

Також і не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними вищенаведених дій відповідача та зобов'язання відповідача провести відповідний перерахунок пенсії позивача саме з 23.12.2017р., виходячи з наступного.

Так, згідно положень ч.4 ст.45 Закону №1058 встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Так, з матеріалів справи вбачається, що із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням періоду роботи позивача в ДП «Донецький Промбудндіпроект» з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. позивач звернувся до пенсійного органу 30.03.2018р. та відповідний перерахунок пенсії позивача із врахуванням зазначеного періоду роботи було проведено саме з 01.04.2018р., а отже саме з цієї дати (01.04.2018р.) пенсійний орган був зобов'язаний перерахувати пенсію позивача із урахуванням довідки №48 від 04.12.2017р. з урахуванням положень ч.4 ст.45 Закону №1058.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції № від 26.11.2018р. пропорційно до розміру задоволених позовних умов у розмірі 352 грн. 40 коп. (704,80 грн./2) (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2018р. на підставі довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) із врахуванням для розрахунку розміру пенсії позивача довідки №48 від 04.12.2017р. ДП "Донецький Промбудндіпроект" про заробітну плату за період роботи позивача з 04.10.1983р. по 08.05.1992р. з урахуванням раніше виплачених сум з 01.04.2018р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва