Справа № 160/2430/19
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 березня 2019 р. Справа № 160/2430/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у місті Дніпрі матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Новомосковської районної державної реєстрації ОСОБА_2, Новомосковської міської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення та запису про державну реєстрацію, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 15.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до державного реєстратора Новомосковської районної державної реєстрації ОСОБА_2, Новомосковської міської районної державної адміністрації, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 40849825 від 27.04.2018 09:48:19 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер :01:005:0011; площа 4,2 га; адреса: Дніпропетровська область, Новомосковський район, сщ/рада Черкаська) за Міністерством оборони України, ;

- визнати протиправним та скасувати запис № 25920840 від 24.04.2018 11:59:47 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер :01:005:0011; площа 4,2 га; адреса: Дніпропетровська область, Новомосковський район, сщ/рада Черкаська) за Міністерством оборони України, .

2. В позовній заяві позивачем вказана третя особа: Міністерство оборони України.

3. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви суддя зясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

ІІ. ОБҐРУНТУВАННЯ ПОЗОВУ

4. Державним реєстратором Новомосковської районної державної реєстрації ОСОБА_2 було прийнято рішення № 40849825 від 27.04.2018 09:48:19 про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер :01:005:0011; площа 4,2 га; адреса: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, сщ/рада Черкаська) за Міністерством оборони України, код ЄДПОУ 00034022, та 24.04.2018 11:59:47 внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис № 25920840.

5. З огляду на передбачувану законодавством можливість досудового вирішення спору, позивачем до Міністерства юстиції України 22.05.2018 було подано скаргу на рішення державного реєстратора ОСОБА_2 щодо реєстраціцї права постійного користування за Міністерством оборони України відповідної земельної ділянки.

6. За результатами розгляду вищезазначеної скарги Міністерством юстиції України було прийнято безпідставний та протиправний наказ від 10.07.2018 № 2367/7, яким відмовлено у задоволенні скарги позивача.

7. Як зазначено у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, підставою виникнення речового права і, відповідно, підставою для прийняття оскаржуваного рішення є державний акт на право постійного користування землею виданий виконавчим комітетом Новомосковської районної ради в 1988 році, серія та номер Б020061.

8. Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (бланк серії Б № 020061) 1988 року не відповідає вимогам закону щодо порядку його складання та видачі.

9. Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (бланк серії Б № 020061) 1988 року не є чинним.

10. У Держкомземі у Новомосковському районі Дніпропетровської області також відсутні будь-які дані щодо належної реєстрації державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (бланк серії Б № 020061) 1988 року.

11. Зокрема, вищезазначене підтверджується листом відділу Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 21.04.2010, в якому також вказано, що даний акт не є чинним.

12. Той факт, що відповідний акт на право постійного користування земельною ділянкою (бланк серії Б № 020061) 1988 року не набув чинность, оскільки, не був належним чином зареєстрований, також встановлено судовими рішенням по цивільній справі № 183/6747/13-ц.

13. Отже, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (бланк серії Б № 020061) 1988 року жодним чином не може породжувати ані права, ані обов'язки, оскільки не є чинним.

14. Вищезазначене було грубо проігноровано державним реєстратором при прийнятті оскаржуваного рішення та внесенні відповідного запису до реєстру речових прав на нерухоме майно, що є беззаперечною обставиною визнання останніх протиправними та незаконними.

15. Окрім того, державним реєстратором не прийнято до уваги, що поданий для реєстрації державний акт було видано на земельну ділянку загальною площею 20447 га без визначення меж земельних ділянок з яких вона складається, а тому не можна встановити та підтвердити, що цим актом надано право користування саме земельною ділянкою кадастровий номер :01:005:0011.

16. Отже, фактично відбулася незаконна реєстрація іншої земельної ділянки, ніж та, що вказана у державному акті, що свідчить про грубе порушення державним реєстратором норм законодавства та безпідставність прийнятого рішення щодо державної реєстрації.

17. Оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення державним реєстратором не було витребувано відповідне рішення про передачу земельної ділянки у користування Міністерству оборони України, а поданий заявником акт постійного користування не тільки не є відповідним рішенням, але й взагалі не є чинним, то державним реєстратором грубо порушено вимоги статей 22, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і у результаті винесено протиправне, незаконне, безпідставне рішення про державну реєстрацію права постійного користування землею № 40849825 від 27.04.2018 та внесено незаконний запис № 25920840 від 24.04.2018.

18. Винесення протиправного рішення щодо реєстрації права постійного користування вищезазначеної земельної ділянки за Міністерством оборони України безпосередньо порушує права та законні інтереси позивача, у володінні якого знаходиться нерухоме майно, розташоване на даній земельній ділянці.

19. Незаконним рішенням суттєво обмежуються права позивача щодо користування та розпорядження нерухомим майном, розташованим на вказаній земельній ділянці.

20. Зокрема, позивач позбавляється права на відчуження відповідного нерухомого майна, права на його перебудову, обмежуються права позивача щодо доступу до власного нерухомого майна тощо.

21. Протиправна реєстрація права користування відповідною земельною ділянкою за Міністерством оборони України прямо порушує норми Земельного кодексу України та права і гарантії позивача, закріплені цими нормами.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

22. У 1988 році Дніпропетровській квартирно-експлуатаційній часті района видано державний акт серії Б № 020061 відповідно до якого за землекористувачем закріплюються в безстрокове і безплатне користування 20447.0 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування.

23. 02.03.2011 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна.

24. Згідно пункту 1 зазначеного договору ОСОБА_3 передає у власність йому на праві приватної власності заміську базу відпочинку «Тихоніно», що знаходиться за адресою: Дніпропетрвоська область, Новомосковський район, смт. Черкаське, вулиця Центральна, будинок 4, а ОСОБА_1 приймає у власність вищеназвану заміську базу відпочинку та проектну документацію по реконструкції вказаної бази відпочинку, розроблену ТОВ «Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний іститут» і зобовязується сплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених в договорі.

25. Площа земельної ділянки 42000 кв.м.

26. Заміська база відпочинку «Тихоніно» розміщена на земельній ділянці рекреаційною призначення площею 4,2 га (кадастровий № :01:005:0011), яка перебуває в користуванні продавця ОСОБА_3, на підставі договору оренди земельної ділянки, посвідченого 15.07.2008 ОСОБА_4 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального окруїу Дніпровської області, за реєстром № 904 (зареєстрований Новомосковським відділом ДРФ ЦДЗК, про що в книзі записів реєстрації договорів оренди № 4 вчинено запис 08.09.2008 за № 04:07:126:02935), право користування якою, на підставі статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, переходить до покупця ОСОБА_1 на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача ОСОБА_3

27. Заміська база відпочинку, що продасться, належить гр. ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС № 571013, виданого 01.03.2011 Виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області на підставі рішення № 07 від 28.02.2011 (свідоцтво видане взамін договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.05.2007 за реєстром № 415) та зареєстрована в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 01.03.2011, номер витягу 29163510, реєстраційний номер 17522606 (пункти 2, 3 договору).

28. З витягу про державну реєстрацію прав Новомосковського районного комунального підприємтсва бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 29195551 від 03.03.2011 вбачається, що ОСОБА_1 є власником заміської бази відпочинку «Тихоніно» за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Черкаське, вул. Центральна, буд. 4.

29. Позивач у позовній заяві зазначає, що акт на право постійного користування земельною ділянкою (бланк серії Б № 020061) 1988 року не набув чинность оскільки не був належним чином зареєстрований, що встановлено судовими рішенням по цивільній справі № 183/6747/13-ц.

30. Судом встановлено, що 06.09.2013 ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (справа № 183/6747/13-ц) з позовом до Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини Новомосковського району Міністерства Оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська, Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Міністерства оборони України , в якому просить суд визнати недійсним та скасувати Державний акт (серії Б № 020061) на право постійного користування земельною ділянкою площею 20447 га, виданий Дніпропетровській квартирно-експлуатаційній частині району у 1988 році Новомосковською районною радою Дніпропетровської області.

31. Рішенням суду від 27.02.2014 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини Новомосковського району Міністерства Оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровська, Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Міністерства оборони України про визнання Державного акту на право постійного користування недійсним відмовлено.

32. Рішення суду від 27.02.2014 у справі № 183/6747/13-ц набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2014.

33. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.04.2014 судом встановлено наступне:

- згідно договору оренди земельної ділянки від 15.07.2008 посвідченого 15.07.2008 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4, Новомосковська районна державна адміністрація передала в оренду ОСОБА_3 та ОСОБА_6 земельну ділянку площею 4,2 га, кадастровий номер :01:005:0011 під будівлями та спорудами. На підставі акту прийому-передачі земельної ділянки від 15.07.2008 р. вона була передана орендарям;

- згідно Державному акту на право користування землею Б № 020061 у 1988 Новомосковською районною радою Дніпропетровської області було передано Дніпропетровській квартирно-експлуатаційній частині району в безоплатне постійне користування земельну ділянку площею 20.447 га, розташовану на території Новомосковського району;

- на підставі вказаного, а також приймаючи до уваги, що згідно Листа відділу Держкомзему у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 21.04.2010 р. Державний акт, який є предметом спору, втратив чинність суд обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

34. Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі позивача 1 Міністерства оборони України, позивача 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (справа № 804/8400/16) з адміністративним позовом до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, ОСОБА_1, публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «РадаБанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство Будвироби» про зобовязання вчинити певні дії.

35. Постановою суду від 19.12.2016 адміністративний позов у справі № 804/8400/16 задоволений повністю, суд:

- зобов'язав Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області скасувати записи № 6925074, № 12481767, № 12483480, № 13037767 в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на котеджі № 2, № 4, № 6, № 8, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Черкаське, вул. Центральна, 4;

- зобов'язав Новомосковську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про скасування Свідоцтв про право власності на нерухоме майно ІН 49605202 від 11.12.2015 року, ІН 49617342 від 11.12.2015 року, ІН 26508904 від 08.09.2014 року, ІН 26513268 від 08.09.2014 року, ІН 26517409 від 08.09.2014 року, ІН 26517409 від 08.09.2014 року;

- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь Прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України судові витрати у розмірі 9 646,00 грн. (девять тисяч шістсот сорок шість гривень 00 копійок).

36. Постановою Дніпропетровського апеляційного адмінстративного суду від 16.03.2017 залишено в силі постанову Дніпропетрвоського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 у справі № 804/8400/16.

37. Зазаначеними рішеннями встановлені наступні обставини:

- згідно державного акту на право безстрокового користування земельною ділянкою, виданого у 1998 році земельна ділянка площею 20447.0 гектарів в межі якої входить у тому числі земельна ділянка площею 4,2 га, яка розташована по вул. Центральна № 4 смт. Черкаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області передана Дніпропетровській квартирно-експлуатаційній частині, правонаступником якої є квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська. У звязку з чим з 1988 року зазначена земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України;

- постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі № 2а-448/08/0427 від 1 березня 2011 року за апеляційною скаргою Новомосковського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2008 року скасовано і в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, внаслідок чого земельна ділянка площею 4,2 га, яка розташована по вулиці Центральній, 4 в смт. Черкаському, Новомосковського району, Дніпропетровської області фактично повернута до земель оборони;

- рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2012 року відмовлено у задоволені позову Дніпропетровського прокурора за наглядом за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України, який подано в інтересах Міністерства оборони, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, до Новомосковської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди вказаної земельної ділянки;

- рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2013 року у провадженні № 22-ц/774/1626/13, яку ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.04.2013 року залишено без змін, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,2 га, яка розташована по вулиці Центральній, 4 в смт. Черкаському, Новомосковського району, Дніпропетровської області, який укладений 15 липня 2008 року, та зобовязано ОСОБА_3, ОСОБА_1 повернути вищезазначену земельну ділянку площею 4,2 га належному землекористувачу Квартирноексплуатаційному відділу м. Дніпропетровська;

- незважаючи на існування вказаних судових рішень, які набрали законної сили, третіми особами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 продовжувалось будівництво на вказаній земельній ділянці та збудувала 4 капітальні будівлі та у подальшому, представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_3 подали до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області наступні декларації про готовність обєкта до експлуатації;

- після виявлення викладених фактів наказом заступника Директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області №148-Н від 22 липня 2016 року «Про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації» скасовано вищевказані декларації, а саме: від 18.12.2013 року № ДП 00, від 30.10.2013 року № ДП 40, від 09.10.2013 року № ДП 87, від 01.11.2013 року № ДП 77;

- листом № 3-6-4662/2 вих-16 від 28.07.2016 року військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону звернулась до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування Свідоцтв про право власності на нерухоме майно ІН 49605202 від 11.12.2015 року, ІН 49617342 від 11.12.2015 року, ІН 26508904 від 08.09.2014 року, ІН 26513268 від 08.09.2014 року, ІН 26517409 від 08.09.2014 року, ІН 26517409 від 08.09.2014 року, ІН 77 від 01.11.2013 року;

- фактично заявниками не подано державному реєстрацію документа, який передбачений переліком в якості обовязкового для здійснення державним реєстратором відповідних дій та прийняття позитивного рішення про державну реєстрацію;

- що відсутність у заявників належного правовстановлюючого документа на земельну ділянку унеможливлювала здійснення державним реєстратором реєстраційних дій щодо новозбудованого майна, а саме, прийняття рішення про державну реєстрацію речових прав на це нерухоме майно.

ІV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

38. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (стаття 1 ЦК України).

39. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

40. Відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

41. Відповідно до статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

42. Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

43. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

V. ОЦІНКА ТА ВИСНОВОК СУДУ

44. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

45. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

46. Згідно з пунктом першим частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір.

47. За визначенням відповідно до пункту другого частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

48. Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, та просити про їх захист.

49. Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

50. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

51. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

52. Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

53. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

54. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

55. В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалося між його субєктами, суд дійшов висновку, що цей спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

56. Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

57. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

58. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

59. Разом з тим приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

60. Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного права ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися нерухомим майном, розташованим на земельній ділянці кадастровий номер :01:005:0011.

61. При цьому, спір виник у звязку з прийняттям державним реєстратором рішення від 27.04.2018, індексний номер 40849825, про реєстрацію за Міністерством оборони України права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:005:0011 площею 4,2 га.

62. Отже, цей позов подано на поновлення прав користування та розпорядження нерухомим майном, розташованим на вказаній земельній ділянці право на користування якою ОСОБА_1 вважає належним їй, а виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття Міністерством оборони України права постійного користування на земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0011, де розташоване зазначене нерухоме майно позивача.

63. Тобто, фактично предметом спору є законність набуття Міністерством оборони України права постійного користування на земельну дялянку кадастровий номер :01:005:0011, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

64. Статтею 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Вказаний спосіб захисту відноситься й до інших суб'єктів владних повноважень, у тому числі виконуючих делеговані функції.

65. Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до порушення цивільних прав, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконною (протиправною) такої бездіяльності є способом захисту цивільних прав та інтересів.

66. Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування, суб'єктом владних повноважень та суб'єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи.

67. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

68. Викладена праовов позиція неоднаразово підтвредження Великою Палатою Верховного Суду.

69. Відповідно до пункту першого частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

70. На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

71. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/2430/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Новомосковської районної державної реєстрації ОСОБА_2, Новомосковської міської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення та запису про державну реєстрацію.

72. Розяснити позивачу, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

73. Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

74. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_7