Справа № 320/6997/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року справа № 320/6997/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології доріг" до Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології доріг" з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить суд скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 13 грудня 2017 року №403592/31364143 та зобов'язати ОСОБА_1 фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №74 від 20.10.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмовляючи у реєстрації податкових накладних, контролюючий орган в оскаржуваному рішенні не зазначив конкретних обставин, які б виключали можливість її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивач стверджує, що складена ним податкова накладна не відповідає визначеним у законі критеріям оцінки ризиків, у звязку з чим підстави для зупинення її реєстрації були відсутні. Одночасно з цим позивач звертає увагу суду, що отримавши повідомлення про зупинення реєстрації податкової накладної, контролюючому органу було направлено вичерпні пояснення та документи, що підтверджують реальність фінансово-господарської операції, за наслідками якої було складено подану для реєстрації податкову накладну.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.01.2019 відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Відповідач правом на подання відзиву проти позову не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології доріг" є юридичною особою () та перебуває на обліку в Києво- Святошинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області як платник ПДВ з 04 квітня 2012 року.

В межах ведення власної господарської діяльності та з метою отримання прибутку позивач здійснює оптову та роздрібну торгівлю власної виробленої продукції. При цьому, позивач є виробником продукції, а саме: водно-бітумної емульсії з 2001 року.

Офіс та виробництво ТОВ «Сучасні технології доріг» знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Вишневе, вул.Київська, 29-А. Товариство орендує за даною адресою приміщений в ДП «Київське обласне дорожнє управління», про що свідчить відповідний договір оренди нерухомого майна №96/1-15 від 02 жовтня 2015 року та лист про продовження дії договору оренди нерухомого майна №15/1654 від 12 жовтня 2018 року.

Позивач має на своєму балансі цех з виробництва водно-бітумних емульсій, виробництва країни ОСОБА_2, потужністю 10 т/год. На підтвердження наявності матеріально-технічної бази та виробничих потужностей Товариством надано витяг з журналу-ордеру і відомості по рахунку 10 «Основні засоби». Зазначений цех розміщений за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 29-а, що підтверджується договором оренди земельної ділянки.

Для забезпечення діяльності позивача, організації процесу виробництва товару та його реалізації на підприємстві працює 8 чоловік, які оформлені на постійній основі та працюють за посадами: директор - ОСОБА_3, ОСОБА_2 - заступник директора з технічних питань, помічник директора - ОСОБА_4, В.О. головного бухгалтера - ОСОБА_5, оператор виробництва - ОСОБА_6, помічник оператора виробництва - ОСОБА_7, електрик -ОСОБА_8, комірник - ОСОБА_9, що підтверджується звітами про нараховані заробітні плати за спірний період - вересень-жовтень 2017 року.

Водно-бітумна емульсія виготовляється відповідно до ДСТУ Б В 2.7-129:2013 «Емульсії бітумні дорожні. Технічні умови», що підтверджується відповідними сертифікатами відповідності та атестатами виробництва.

Для виробництва власної продукції - водно-бітумних емульсій позивач проводить закупівлю сировини у необхідній кількості, а саме: бітум, бітумні емульгатори, хлорид кальцію, паливо для реактивних та для газотурбінних двигунів, латекс. При цьому, для кожного виду емульсій встановлені норми витрат сировини, які визначаються паспортом виробництва на кожен вид емульсії та є комерційною таємницею підприємства-виробника товару.

Так, у жовтні 2017 року Позивачем придбано сировину у наступних контрагентів:

- у ТОВ «ЛІНІК-УКРАЇНА» на підставі договору поставки №16/12-16 від 16 грудня 2016 року було придбано бітум дорожній (копії первинних документів наявні в матеріалах справи)

- у ТОВ «Пролог ТД» на підставі договору поставки товару №2х/2017 від 24 січня 2017 року у вересні-жовтні 2017 року придбано бітумний емульгатор, а також адгезійні добавки (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- у TOB «НК ІМПЕКС» на підставі договору поставки нафтопродуктів №250416 від 25 квітня 2016 року придбано паливо авіаційне для газотурбінних двигунів, а також паливо для реактивних двигунів (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- у ТОВ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ЛИТОВСЬКЕ ПІДПРИЄСТВО «НАФТА_УКРАЇНА» ЛТД на підставі одноразових замовлень придбано хлорид кальцію (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- ПП «Профіт Індастріз» на підставі одноразових замовлень було придбано латекс Бутанол (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- у ТОВ «САНКТ-АТАГАЙ» на підставі одноразових замовлень придбано соляну кислоту(копії первинних документів наявні в матеріалах справи).

Реальність здійснення закупівлі вказаної вище сировини, у обсязі необхідному для виготовлення готової продукції, підтверджується відповідними первинними фінансовими документами: заявки, рахунки на оплату, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні (копії наявні в матеріалах справи).

З метою здійснення господарської діяльності між товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології доріг» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «УНІПРОМ» (покупець) був укладений договір поставки №04/04-01W від 04 квітня 2017 року, відповідно до умов якого постачальник (позивач по справі) за заявкою замовника зобов'язується поставляти та передавати у власність замовника, у визначені сторонами строки товар - бітумну емульсію, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплати його вартість на умовах договору (п. 1.1. договору). Поставка здійснюється на підставі заявок, обсяг товару за кожною партією визначатиметься у відповідних рахунках- фактурах в асортименті, кількості та за цінами, що визначені у рахунках-фактурах (п. 2.1., 2.3., 3.1. договору). Поставка товару здійснюється шляхом відвантаження товару в транспортний засіб покупця на складі постачальника, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 29-а. (п.2.5. договору).

На виконання умов вказаного договору та на замовлення ТОВ «УНІПРОМ» позивачем у транспортні засоби покупця було відвантажено бітумну емульсію ЕКШМ- 60 у кількості 4,91 тон, всього на загальну суму 50 082 грн., в тому числі ПДВ на суму 8 347,00 грн.

Вважаємо за необхідне звернути увагу, що позивач у своїй діяльності для перевезення виготовленої продукції не має власних транспортних засобів, тому залучає підприємство перевізника, а саме: ТОВ Транспортна компанія «Дніпротранснафта». Договір № 2404- 17ТК від 27 квітня 2017 на перевезення.

Проте, відвантаження товару ТОВ «УНІПРОМ» відбувалось у транспортний засіб наданий покупцем, що підтверджується товаро-транспортною накладною. Крім цього, факт передачі товару покупцю, відповідно до умов договору поставки, також, підтверджується підписами уповноважених осіб та відбитками печатки покупця на видатковій накладній №РН-000873 від 20 жовтня 2017 року.

За фактом продажу товару позивачем, відповідно до діючого законодавства, була виписана та направлена для реєстрації податкова накладна №74 від 20 жовтня 2017 року.

Проте, після надіслання податкових накладних до ДФС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем була отримана квитанція № від 09 листопада 2017 року про зупинення реєстрації податкової накладної.

Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем зазначено наступну підставу: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання товарів згідно з УКТ ЗЕД: 2715. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

На виконання вимог контролюючого органу, позивачем щодо податкової накладної, реєстрація якої була зупинена, засобами телекомунікаційного зв'язку, через програму М.Е.Д.док «Електронний кабінет платника» направлено повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарської операції.

Разом з поясненнями позивачем до зазначеного повідомлення прикріплені копії документів, згідно вичерпного переліку, затвердженому наказом № 567 від 13.06.2017 Міністерства фінансів України.

Однак, Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, не взявши до уваги пояснення та надані документи позивача, прийняла рішення від 13 грудня 2017 року №403592/31364143 про відмову в реєстрації податкової накладної.

В оскаржуваному рішенні підставою для відмови у реєстрації податкової накладної, яка була зазначена Комісією ДФС України є «Надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування).

Позивач вважає, що прийняте рішення про відмову у реєстрації податкової накладної було необгрунтованим, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 р. № 1246 (далі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФЄ в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки з питань відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту) та з інших питань.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами зазначених перевірок формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно п. 74.2. статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п. 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів.

Постановою КМУ від 29.03.2017 № 190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" встановлено вичерпний перелік підстав для прийняття комісією ДФЄ рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

З матеріалів справи вбачається, що підставою, яка була зазначена Комісією ДФС України в якості підстави прийняття оскаржуваних рішень, є - "Ненадання платником податку копій документів (первинні документи, щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні послуги), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити)".

Відповідно до пункту 16 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 566, комісією ДФС України розглядаються письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, а також висновок контролюючого органу з пропозицією щодо реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 18 цього Порядку передбачено, що комісія ДФС може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).

Згідно із пунктом 5.1 Регламенту комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом ДФС від 26 червня 2017 року №450, матеріали, що виносяться на розгляд, включають, серед іншого: письмові пояснення та/або копії документів платника податку стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації; таблицю даних платника податку, яка надана платником податку до ДФС.

Отже, на відміну від зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування), яке відбувається в автоматизованому режимі засобами програмного забезпечення ДФС України, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) потребує проведення комісією ДФС України відповідного засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обгрунтованого рішення зі спірного питання.

У той же час, в оскаржуваному рішенні про відмову у реєстрації податкової накладної не зазначено (не підкреслено), яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, тобто, комісією ДФС України не наведені мотиви неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав та мотивів для прийняття комісією ДФС України рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, що свідчить про їх необґрунтованість.

У цьому контексті суд зазначає, що всі надані позивачем як до суду, так і до відповідача первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, а тому підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Отже, відповідність обсягу реалізованих позивачем послуг підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які за допомогою сервісу "Електронний кабінет платника" були надіслані позивачем ОСОБА_1 фіскальній службі України для врахування під час вирішення питання про реєстрацію зазначених податкових накладних.

Разом з тим, ДФС України, незважаючи на вказані повідомлення позивача та додані до них документи, що підтверджують факти, викладені у повідомленнях, прийнято оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної без уточнення підстав неврахування наданих позивачем документів.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини"практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-1, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-ХІІ, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії ДФС України по прийняттю спірного рішення, в якому не наведені мотиви ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в ОСОБА_10 Європи 77 (31) від 28.09.1977, що свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Однак, під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навів мотивів прийняття спірного рішення та неврахування наданих позивачем до ДФС України документів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

З урахуванням наявності у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем і його контрагентом, приймаючи до уваги те, що такі документи були надані позивачем податковому органу, останній не мав правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної. А тому, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань ДФС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 13 грудня 2017 року №403592/31364143.

Зобов'язати ОСОБА_1 фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №74 від 20.10.2017 .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасні технології доріг" () сплачений судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.