Справа № 520/1789/19
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2019 р. № 520/1789/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лук`яненко М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків,61022) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яке відбулось 21.12.2018 року, протокол № 51 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсію за віком як особі, яка була евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку на 10 років з 17.10.2018 року.

- судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він з 1983 року по липень 1986 року навчався в Харківському СПТУ-18 з 1983 року по 19 липня 1986 року за спеціальністю "Слюсар - монтажник КІП 3 розряду", наказ 13 К від 19.07.1986 року, № диплома НОМЕР_2 . ОСОБА_1 знаходився на виробничій практиці в Київській області на Чорнобильській АЄС з 17.04.1986 року по 29.04.1986 року. Згідно довідки Середнього міського професійного училища № 18 від 01.03.1991 року №519, позивач на основі наказу № 161 від 16.04.1986 року Харківського СПТУ - 18 був направлений для проходження виробничої практики в Київську область на Чорнобильську АЕС з 17.04.1986 року. В момент аварії ОСОБА_2 знаходився на Чорнобильській АЕС і приймав участь в евакуації і ліквідації наслідків аварії та був евакуйований 30.04.1986 року. 30 листопада 1994 року Харківською облдержадміністрацією позивачу видано посвідчення сірого кольору, серія Б, № НОМЕР_3 - громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження. У вищевказаному посвідченні є помилка у прізвищі особи, а саме: замість " ОСОБА_3 " вказано " ОСОБА_4 ". Позивач звернувся до УПСЗН адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради з заявою про отримання нового посвідчення без помилки і отримав відповідь, що у грудні 2018 року буде надано нове посвідчення. Однак, нове посвідчення на сьогоднішній день не видано через відсутність бланків. Таким чином, приналежність посвідчення позивачу ОСОБА_1 . Відповідачем не заперечується і дана обставина не була підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії. 17 жовтня 2018 позивач звернувся із заявою щодо призначення пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок ЧАЕС згідно з статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій, Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова відмовлено у зв`язку із відсутністю у позивача довідки, що підтверджує факт евакуації із зони відчуження передбачена Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду від 27.02.2019 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що оскільки ОСОБА_1 при зверненні за призначенням пенсії не надані довідки підтверджуючі факт евакуації з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, Управлінням направлено запит №18061-02-1/49 від 21.11.2018 до Харківської обласної державної адміністрації з проханням надати уточнюючі довідки на ОСОБА_1 , на підставі яких видано посвідчення евакуйованого із зони відчуження 2 категорії серія НОМЕР_4 . На запит Управління №18061-02-1/49 від 21.11.2018 управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради надана відповідь від 10.12.2018 №6288/05, відповідно до якої, ОСОБА_1 прибув з Комінтернівського району в 1997 році, має посвідчення 2Б (Е) категорії № НОМЕР_3 , яке видано на підставі протоколу засідання обласної спірної комісії по визначенню статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи №12 від 24.06.1993. Проте вищезазначений протокол не є довідкою, що підтверджує факт евакуації із зони відчуження, тому оскільки у позивача відсутня довідка підтверджуюча факт евакуації із зони відчуження, передбачена Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", комісія з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова прийняла рішення від 21.12.2018 (протокол №51) відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно із статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З довідки Середнього міського професійного училища від 16.01.1991 №462 встановлено, що позивач з 1983 року по липень 1986 року навчався в Харківському СПТУ-18 за спеціальністю "Слюсар - монтажник КІП 3 розряду", наказ 13 К від 19.07.1986 року, № диплома 412539.

Згідно довідки Середнього міського професійного училища № 18 від 01.03.1991 року №519, позивач на основі наказу № 161 від 16.04.1986 року Харківського СПТУ - 18 був направлений для проходження виробничої практики в Київську область на Чорнобильську АЕС з 17.04.1986 року по 29.04.1986 року.

Разом з тим, протоколом засідання обласної спірної комісії по визначенню статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи №12 від 24.06.1993 підтверджено, що учні ПТУ-19, в т.ч. ОСОБА_1 , які були направлені для проходження практики на ЧАЕС з 17.04.1986 по 28.04.1986 і знаходились на момент аварії в зоні відчуження та були евакуйовані, а також признано їх як потерпілих від Чорнобильської катастрофи і віднесено до категорії 2 серії Б.

30 листопада 1994 року Харківською облдержадміністрацією позивачу видано посвідчення сірого кольору, серії Б, № НОМЕР_3 - громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження.

Як зазначив позивач у позові, посвідчення № НОМЕР_3 видано з помилкою у прізвищі особи, а саме: замість " ОСОБА_3 " вказано " ОСОБА_4 ".

У зв`язку із чим, позивач звернувся до УПСЗН адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради з заявою про отримання нового посвідчення без помилки і отримав відповідь, що у грудні 2018 року буде надано нове посвідчення, що підтверджується довідкою від 09.10.2018 №263/05.

Відповідно до довідки від 24.01.2019 №406/05, позивач перебуває на обліку в Шевченківському районі м. Харкова як постраждалий внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

17 жовтня 2018 позивач звернувся із заявою щодо призначення пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок ЧАЕС згідно з статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій, Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок ЧАЕС згідно з статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 довідки, що підтверджує факт евакуації із зони відчуження передбачена Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я врегульовано Законом України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": потерпілі від Чорнобильської катастрофи: - евакуйовані з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році - зменшення пенсійного віку на 10 років.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Згідно ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком мають особи, які досягли установленого законодавством пенсійного віку та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно із частиною першою статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи, є, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Свою відмову в призначенні позивачу пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок ЧАЕС згідно з статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідач мотивував відсутністю у ОСОБА_1 довідки, що підтверджує факт евакуації із зони відчуження.

Системно аналізуючи вищевказані положенням діючого законодавства, суд доходить висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильскій АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року № 21-1048во06 та від 4 вересня 2015 року № 690/23/15-а.

Суд зазначає, що матеріали справи містять посвідчення громадянина евакуйованого із зони відчуження у 1986 році категорії 2, серії НОМЕР_4 від 30 листопада 1994 року.

Допущена суб`єктом владних повноважень помилка у зазначенні прізвища позивача, а саме: замість " ОСОБА_3 " вказано " ОСОБА_4 " та відсутність нових бланків посвідчень не виключає у останнього права на зниження пенсійного віку на 10 років з 17.10.2018 року при призначенні пенсії за віком як особі, яка евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, матеріали справи містять протокол засідання обласної спірної комісії по визначенню статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи №12 від 24.06.1993, яким позивача визнано потерпілим від Чорнобильської катастрофи і віднесено до 2 категорії серії Б.

З урахуванням того, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а поданими ним документами підтверджено період перебування в зоні відчуження, суд доходить висновку про безпідставність відмови Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до п.1 ч.1 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy" № 36813/97).

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яке відбулось 21.12.2018 року, протокол № 51 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як встановлено частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Тобто, судом за результатами розгляду справи може бути задоволено будь-яку з цих вимог, у тому числі й вимогу про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Суд зауважує, що позивачу при зверненні до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо призначення пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", останнім відмовлено у призначенні пенсії.

Отже, суд зазначає, що відповідач у спірних відносинах вже реалізував свої дискреційні владні повноваження шляхом прийняття рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, позов в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсію за віком як особі, яка була евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку на 10 років з 17.10.2018 року, підлягає задоволенню.

Також, суд зазначає, що позивачем 22.02.2019 надано до суду клопотання про повернення судового збору, як помилково сплаченого, в якому просив: повернути з Державного бюджету України з рахунку 4012, отримувач: Управління державної казначейської служби України в Основ`янському районі м. Харкова, код бюджетної класифікації 22030101, код отримувача 37999628, МФО банку отримувача 899998 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) помилково сплачену суму судового збору у розмірі 1536.80 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) грн, відповідно до квитанції №0.0..1 від 19.02.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За правилами п.10 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.Враховуючи, що позивач не повинен був сплачувати судовий збір на підставі п.10 ч. 1 ст. 5

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Згідно з абзацами 1, 6, 7 п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду. Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

В матеріалах судової справи міститься квитанція №0.0..1 від 19.02.2019 на суму 1536,80 грн, яка підтверджує перерахування судового збору до бюджету позивачем у розмірі 1536,80 грн на розрахунковий рахунок 4012, отримувач коштів УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999628, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Враховуючи, що позивач не повинен був сплачувати судовий збір на підставі п.10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд доходить висновку про необхідність повернути позивачу надмірно сплачену суму судового збору.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яке відбулось 21.12.2018 року, протокол № 51 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, як особі, яка була евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсію за віком як особі, яка була евакуйована внаслідок аварії на ЧАЄС згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зі зниженням пенсійного віку на 10 років з 17.10.2018 року.

Повернути з Державного бюджету України з рахунку 4012, отримувач: Управління державної казначейської служби України в Основ`янському районі м. Харкова, код бюджетної класифікації 22030101, код отримувача 37999628, МФО банку отримувача 899998 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) помилково сплачену суму судового збору у розмірі 1536.80 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) грн, відповідно до квитанції №0.0..1 від 19.02.2019.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Лук`яненко