Справа № 343/1124/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Тураш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2453/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Гнатик А.З.

апелянта: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року у справі № 343/1124/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області Гончарук Андріани Русланівни, Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

18.06.2018р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області Гончарук А.Р., Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2018р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 30.05.2018 №656-ДК та на підставі листа Оболонської сільської ради від 18.05.2018р. №236, здійснено державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки факту самовільного зайняття позивачем ОСОБА_2, земельної ділянки державної власності орієнтованою площею 1,9220га, яка розташована на території Оболонської сільської ради Долинського району.

За результатами перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 04.06.2018р. № 656/0/92-18-ДК/519/АП/09/01/-18, яким встановлено, що земельна ділянка площею 1,8659га самовільно зайнята ОСОБА_2, шляхом огородження та вирощування багаторічних ягідних насаджень.

Зокрема, земельна ділянка площею 1,8659га входить до складу проінвентаризованої земельної ділянки площею 72,2912га державної форми власності кадастровий номер :02:001:0104, сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населеного пункту с.Оболоня.

При цьому, у позивача ОСОБА_2 відсутні документи, що підтверджують право власності, право оренди чи право постійного користування спірною земельною ділянкою що є порушенням ст.125, 126 ЗК України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.211 ЗК України та ст.53-1 КУпАП.

04.06.2018р. контролюючим органом за участю позивача який відмовився від підпису та дачі пояснень з приводу порушень виявлених в ході проведеної перевірки, складено протокол про адміністративне правопорушення від 04.06.2018р. №656/0/92-18-ДК/10106П/07/-01/-18.

Контролюючим органом 07.06.2017р., винесено постанову, згідно якої на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за порушення вимог ст.125 ЗК України та накладено штраф в сумі 170 гривень згідно ст. 53-1 КУпАП України. ( а.с. 8 )

Зокрема, підставою винесення оскарженого рішення є висновки контролюючого органу про те, що ОСОБА_2 самовільно зайняв частину проінвентаризованої земельної ділянки держаної власності сільськогосподарського призначення площею 72,2912га, що розташована за межами населеного пункту с.Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району, а саме площею 1,8659га, шляхом обгородження та вирощування плодово-ягідних культур.

Порушенням заподіяно шкоду за самовільне зайняття земельної ділянки площею 1,8659га на суму 1782,01грн.

п. 15 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Підставою для набуття зазначених прав є прийняття рішень органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування чи державними органами приватизації.

ст.125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Із змісту ст.53-1 КУпАП видно, що самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані обставини дають підстави дійти висновку, що державна реєстрація права власності, права оренди чи права постійного користування земельної ділянки площею 1,8659 га, яка знаходиться за межами населеного пункту села Оболоня Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області позивачем не здійснювалось, а тому вказані дії в розумінні ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільним зайняттям земельної ділянки, за що передбачена відповідальність передбачена ч.1 ст.211 ЗК України та ст.53-1 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про те що в ході проведення перевірки відповідач не дотримав вимоги закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення від 07.06.2018 р. колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи видно, що даний протокол складався у присутності позивача та присутності сільського голови ОСОБА_4

В п. 8 Розділу 2 Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2017 р. № 6 ( далі Інструкція № 6 ) передбачено що протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та державним інспектором, який його склав, а за наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами. Відмова особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу та надання пояснень не припиняє провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_2 в ході проведення перевірки контролюючим органом відмовився від підпису та дачі будь яких пояснень щодо встановленого правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 656/0/92-18-Дк/0106П/07/01/-18. Від 04.06.2018 р. ( а.с. 7 )

При цьому, позивач сплатив визначений постановою штраф та відшкодував заподіяну шкоду, а тому дані обставини дають підстави дійти висновку, що останній на момент проведення перевірки не заперечував про обставини встановлені в ході проведення перевірки.

Щодо доводів апелянта в частині перевищення повноважень контролюючим органом при визначенні розміру штрафу та відповідно розгляду справи колегія суддів вважає зазначити наступне.

Із змісту ч. 2 розділу 1 Інструкції № 6 вимоги Інструкції є обов'язковими для виконання державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру ( далі - Держгеокадастр ) та її територіальних органів (далі - державні інспектори), яким відповідно до законодавства України надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, які діють як державні інспектори сільського господарства відповідно до ст.. 244 КУпАП.

п.3 абз.2 ст.244 КУпАП передбачено, що старші державні інспектори сільського господарства, державні інспектори сільського господарства вправі розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення у вигляді штрафу на громадян до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що державний інспектор контролюючого органу сільського господарства за самовільне зайняття земельної ділянки вправі винести штраф на фізичну особу у розмірі не нижче десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно до ст.53-1 КУпАП та не більше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян згідно п.3 абз.2 ст.244 КУпАП.

Таким чином, санкція вказаних статей передбачає, що державні інспектори сільського господарства наділені правом наклади штрафи на громадян у фіксованому розмірі, що становить десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів вважає зазначити, що інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на уваги, оскільки вони не містять правових обґрунтувань, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволенні позову, оскільки державний інспектор як суб'єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений Законом та Конституцією України.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2018 року у справі № 343/1124/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя В.С. Затолочний

Суддя З.М. Матковська

Постанова складена в повному обсязі 25.03.2019р.