Справа № 462/4391/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1405/19, № 857/1453/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Курильця А. Р., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2018 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Ліуша А. І., повний текст рішення виготовлений 26 листопада 2018 року) та на додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 листопада 2018 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Ліуша А. І., повний текст додаткового рішення виготовлений 26 листопада 2018 року) у справі № 462/4391/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, міського голови міста Покров про визнання незаконними та скасування рішень, стягнення завданих збитків,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, міського голови міста Покров ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету від 25.08.2016 № 449 (справа № 462/4391/17).

Того ж числа, 19 вересня 2017 року, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, міського голови міста Покров ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету від 25.08.2016 № 450 (справа № 462/4392/17).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.11.2017 справи № 462/4391/17 та № 462/4392/17 обєднані в одне провадження.

Позивач, з врахуванням збільшення позовних вимог , просив: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 25.08.2016 № 449 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої без дозволу на розміщення по вул. Торговій в районі колишнього хлібозаводу»;

визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 25.08.2016 № 450 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої без дозволу на розміщення по вул. Соборній на території бульвару 35 мікрорайону».

Крім того, просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 26.10.2016 № 567 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 24 по вул. Г. Тикви»;

визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 26.10.2016 № 568 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 32 по вул. Зонова»;

визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 26.10.2016 № 569 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 37 по вул. Л. Чайкіної»;

стягнути збитки, завдані відповідачами внаслідок їх неправомірних дій та рішень у сумі 755344, 40 грн, а також судові витрати, понесені ним в процесі судового розгляду справи.

Позивач посилався на невідповідність оскаржуваних актів органу місцевого самоврядування нормам чинного законодавства.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2018 позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області № 449 від 25.08.2016 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої без дозволу по вул. Торговій в районі колишнього хлібозаводу».

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області № 450 від 25.08.2016 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої без дозволу на розміщення по вул. Соборній на території бульвару 35 мікрорайону».

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення вартості послуг наданої правової допомоги та завданих збитків відмовлено.

Стягнуто з виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області на користь позивача 1280 грн сплаченого судового збору.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.11.2018 решту позовних вимог ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 26.10.2016 № 567 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 24 по вул. Г. Тикви».

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 26.10.2016 № 568 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 32 по вул. Зонова».

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 26.10.2016 № 569 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 37 по вул. Л. Чайкіної».

Рішення та додаткове рішення суду першої інстанції оскаржив виконавчий комітет Покровської міської ради, подавши на них апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення та додаткове рішення прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного зясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції, скасовуючи рішення виконавчого комітету Покровської міської ради, не врахував положень п. 2.30, п. 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011.

Крім того, суд порушив норми процесуального права, при цьому залишив поза увагою, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом й клопотань про поновлення такого строку не заявляв, що є підставою для залишення позову без розгляду. Крім того, розгляд справи проводився без участі представника відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, яке проводилося в режимі відеоконференції, що є порушенням частини 2 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також апелянт звертає увагу на те, що позивачем, враховуючи кількість заявлених позовних вимог немайнового та вимогу майнового характеру, не було сплачено судовий збір в повному розмірі, що не враховано судом першої інстанції та свідчить про особисту зацікавленість судді при розгляді справи.

Апелянт просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2018 та додаткове рішення цього ж суду від 26.11.2018, та прийняти нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржені рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявні усі дозвільні документи на розміщення тимчасових споруд, а також вважав, що прийняття рішень про зобовязання здійснити демонтаж здійсненого будівництва виходить за межі повноважень виконавчих органів місцевої ради, тому оскаржувані рішення виконавчого комітету Покровської міської ради є незаконними та підлягають скасуванню. Щодо стягнення збитків та витрат на правову допомогу, то в задоволенні таких відмовлено, оскільки позивачем на підтвердження понесення таких витрат та збитків не надано належних доказів. Крім того, суд прийшов до висновку, що позивач звернувся до суду з дотриманням встановленого законом строку звернення до суду з адміністративним позовом, тому підстав для залишення позову без розгляду не знайшов.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що 25.05.2016 виконавчим комітетом Покровської міської ради Дніпропетровської області прийнято рішення:

№ 290 «Про відмову в наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Торговій в районі колишнього хлібозаводу ФОП ОСОБА_3 С.»;

№ 296 «Про відмову в наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Соборній на території бульвару 35 мікрорайону ФОП ОСОБА_3 С.»;

№ 291 «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Чайкіної біля житлового будинку 37 ФОП ОСОБА_3 С.»;

№ 292 «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Зонова біля житлового будинку 32 ФОП ОСОБА_3 С.»;

№ 293 «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Г. Тикви біля житлового будинку 24 ФОП ОСОБА_3 С.».

Рішення виконавчого комітету Покровської міської ради від 25.05.2016 № 290 та № 296, якими відмовлено в наданні дозволу на розміщення тимчасових споруд, позивачем були оскаржені до суду.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2017, яке залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду 13.09.2017, рішення відповідача від 25.05.2016 № 296 «Про відмову в наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Соборній на території бульвару 35 мікрорайону ФОП ОСОБА_3 С.» визнано незаконним та скасовано.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19.05.2017, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018, рішення відповідача № 290 «Про відмову в наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Торговій в районі колишнього хлібозаводу ФОП ОСОБА_3 С.» визнано незаконним та скасовано.

25.08.2016 виконавчим комітетом Покровської міської ради прийнято рішення № 449 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої без дозволу на розміщення по вул. Торговій в районі колишнього хлібозаводу» та № 450 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої без дозволу на розміщення по вул. Соборній на території бульвару 35 мікрорайону».

Згідно з матеріалами справи, рішення № 449 та № 450 прийняті на засіданні виконавчого комітету Покровської міської ради 25.08.2016, на якому був присутній позивач ОСОБА_3, що підтверджується копією витягу з протоколу засідання (том 1, а. с. 119).

Згідно з листом виконавчого комітету Покровської міської ради від 05.10.2016 № 10/15-2016 на запит ОСОБА_5, який діяв в інтересах позивача на підставі довіреності, заявнику було надано витяг з протоколу засідання Покровської міської ради від 25.08.2016, а також копії рішень № 449 та № 450, які є предметом судового оскарження в даній справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду були встановлені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду з позовами про визнання незаконними та скасування рішень відповідача від 25.08.2016 № 449 та № 450), згідно з якою адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі в редакції, що діє з 15.12.2017) визначено, що здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша), а провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя).

Відповідно до частини першої і другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом зазначених норм, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Апеляційний суд бере до уваги те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропущення строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропущення є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 був присутній на засіданні виконавчого комітету Покровської міської ради, на якому були прийняті оскаржувані рішення від 25.08.2016 № 449 та № 450 (том 1, а. с. 119). Крім того, представнику позивача ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності, були надані копії рішень від 25.08.2016 № 449 та № 450, що підтверджується листом виконавчого комітету Покровської міської ради від 05.10.2016 № 10/15-2016 та не заперечується позивачем.

Беручи до уваги дату звернення позивача до суду з позовом (19.09.2017) та момент, коли позивач дізнався про оскаржувані рішення виконавчого комітету Покровської міської ради від 25.08.2016 № 449 та № 450, є підстави для висновку про те, що шестимісячний строк звернення до суду з приводу оскарження зазначених рішень ОСОБА_3 пропущено, при цьому поважних причин пропуску такого строку не наведено.

Частиною четвертою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, законодавець не обмежує можливість застосування такого процесуального наслідку виключно судом, який розглядає справу як суд першої інстанції.

Суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом в частині оскарження зазначених рішень відповідача, тому оскаржуване його рішення в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Покровської міської ради від 25.08.2016 № 449 та № 450 підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з прийняттям постанови про залишення позову щодо зазначених вимог без розгляду.

Крім того, у справі встановлено, що 26.10.2016 виконавчим комітетом Покровської міської ради прийнято рішення:

№ 567 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 24 по вул. Г. Тикви».

№ 568 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 32 по вул. Зонова».

№ 569 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої біля житлового будинку № 37 по вул. Л. Чайкіної».

Зазначені рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_3 у даній справі також оскаржив, подавши заяву про збільшення позовних вимог, яку суд першої інстанції прийняв до провадження 29.11.2017 та прийняв по ній рішення про задоволення позову.

Перевіривши доводи апелянта в частині пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом про оскарження зазначених трьох рішень відповідача, суд апеляційної інстанції не може прийти до висновку про їх обгрунтованість.

При цьому бере до уваги, що з матеріалів справи не видно, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав та законних інтересів, відповідач ні в ході провадження справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не посилається на обставини, з настанням яких обчислюється строк звернення до суду з даним позовом, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої в частині дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки такий висновок в справі нічим не спростований. При цьому бере до уваги пояснення представника апелянта в суді апеляційної інстанції в частині того, що докази пропущення позивачем строку звернення до суду містяться в матеріалах справи та не погоджується з такими поясненнями, оскільки таких доказів в справі не має. Пояснення представника позивача в суді апеляційної інстанції в частині того, що позивач про наявність таких рішень відповідача дізнався в 2017 році в справі нічим не спростовано.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Питання розміщення тимчасових споруд регулюється Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі Порядок № 244).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку № 244, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку № 244, підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС.

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив'язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС; ескізи фасадів ТС, які виготовляє суб'єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат; схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб'єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів України». Паспорт прив'язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви (пункти 2.6, 2.7 Порядку № 244).

Пунктами 2.10, 2.12 Порядку № 244 передбачено, що паспорт прив'язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку. Паспорт прив'язки підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу міської ради.

Положеннями пунктів 2.4-2.7, 2.10, 2.12, 2.25, 2,33 Порядку № 244 передбачено, що усі дозвільні документи погоджує та виготовляє орган містобудування та архітектури.

Відповідно до пунктів 2.30, 2.31 Порядку № 244, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.

Розміщення ТС самовільно забороняється.

Як видно зі змісту рішень виконавчого комітету Покровської міської ради від 25.05.2016 № 291 «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Чайкіної біля житлового будинку 37 ФОП ОСОБА_3 С.», № 292 «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Зонова біля житлового будинку 32 ФОП ОСОБА_3 С.», № 293 «Про надання дозволу на розміщення тимчасової споруди торговельного кіоску по вул. Г. Тикви біля житлового будинку 24 ФОП ОСОБА_3 С.» позивача було зобовязано привести існуючі тимчасові споруди у відповідність Паспорту привязки в термін до 01.07.2016 (пункт 3.2 у вказаних рішеннях).

Відповідно до оскаржуваних рішень відповідача від 26.10.2016 № 567, № 568, № 569 вирішено здійснити демонтаж тимчасових споруд у звязку з невиконанням ФОП ОСОБА_3 пункту 3.2 рішень виконавчого комітету Покровської міської ради від 25.05.2016 щодо приведення існуючих тимчасових споруд у відповідність до Паспорту привязки.

Однак, позивачем до матеріалів справи долучено:

- Паспорт привязки тимчасової споруди торговельного кіоску для продовольчих товарів біля житлового будинку 37 по вул. Л. Чайкіної, реєстраційний № 77, який дійсний до 01.05.2017;

- Паспорт привязки тимчасової споруди торговельного кіоску для продовольчих товарів біля житлового будинку 32 по вул. Зонова, реєстраційний № 78, який дійсний до 01.05.2017;

- Паспорт привязки тимчасової споруди торговельного кіоску для продовольчих товарів біля житлового будинку 24 по вул. Г. Тикви, реєстраційний № 76, який дійсний до 01.05.2017.

Вищевказані паспорти привязки погоджені відділом архітектури та інспекції ДАБК виконавчого комітету Покровської міської ради 25.05.2016 та підписані головним архітектором ОСОБА_6

Крім того, ОСОБА_3 надано суду Кваліфікаційні сертифікати із схемами привязки та основними техніко-економічними показниками тимчасових споруд по вул. Л. Чайкіної, по вул. Зонова та по вул. Г. Тикви, які підтверджують відповідність зазначених тимчасових споруд паспортам привязки від 25.05.2017 (том 1, а. с. 39-47). Доказів протилежного відповідачем не надано.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В справі відсутні докази того, на якій підставі відповідач прийшов до висновку про невиконання позивачем вимог пункту 3.2 рішень виконавчого комітету Покровської міської ради від 25.05.2016 щодо приведення існуючих тимчасових споруд у відповідність до Паспорту привязки, суду не подано відповідних актів обстеження тимчасових споруд, висновків тощо.

Не йдеться про наявність таких доказів і в поданій апеляційній скарзі. В судовому засіданні представник апелянта посилається на наявність в справі акту обстеження тимчасових споруд позивача, однак в матеріалах справи такий документ відсутній.

Враховуючи наведене, рішення виконавчого комітету Покровської міської ради від 26.10.2016 № 567, № 568, № 569, якими вирішено здійснити демонтаж тимчасових споруд у звязку з невиконанням ФОП ОСОБА_3 пункту 3.2 рішень виконавчого комітету Покровської міської ради від 25.05.2016 щодо приведення існуючих тимчасових споруд у відповідність до Паспорту привязки, є протиправними та підлягають скасуванню, з приводу чого суд першої інстанції прийшов до правильного висновку.

Посилання суду першої інстанції на відсутність повноважень у відповідача на демонтаж тимчасових споруд відповідача колегія суддів визнає помилковим, при цьому бере до уваги положення п.7.2 та п. 7.3 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Орджонікідзе, затвердженого рішенням Орджонікідзенської міської ради від 26.07.2012 №17, якими такі повноваження відповідача передбачені. На час прийняття оскаржуваних рішень відповідача зазначене Положення було чинним і ніким не скасоване.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2018, яким задоволено позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Покровської міської ради від 25.08.2016 № 449 та № 450 слід скасувати та прийняти постанову про залишення позову без розгляду в частині зазначених позовних вимог.

Додаткове рішення суду першої інстанції, в силу викладеного вище, підлягає залишенню без змін.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивач не сплатив судовий збір в повному розмірі відповідно до кількості заявлених позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними, оскільки ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.11.2017 задоволено клопотання позивача про відтермінування сплати судового збору, що видно з журналу судового засідання від того ж числа.

Рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення збитків, завданих відповідачем у звязку з прийняттям рішень про демонтаж тимчасових споруд, ніким в справі не оскаржене.

Доводи апелянта щодо зацікавленості судді суду першої інстанції ОСОБА_7 при розгляді справи колегія суддів вважає нічим обєктивно не підтвердженими.

Розгляд справи судом першої інстанції в режимі відеоконференції без участі відповідача, на що посилається апелянт, не призвів до неправильного вирішення справи, тому відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 317 КАС України підставою для задоволення апеляційної скарги в повному обємі бути не може.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2018 року у справі № 462/4391/17 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, міського голови міста Покров про визнання незаконними та скасування рішень від 25.08.2016 № 449 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої без дозволу на розміщення по вул. Торговій в районі колишнього хлібозаводу» та від 25.08.2016 № 450 «Про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_3, розташованої без дозволу на розміщення по вул. Соборній на території бульвару 35 мікрорайону» та в частині розподілу судових витрат скасувати, та прийняти постанову, якою позов в частині зазначених позовних вимог залишити без розгляду.

В решті це рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 листопада 2018 року у справі № 462/4391/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10
Повний текст постанови виготовлений 22.03.2019.