Справа № 815/2307/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/2307/18
Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта - Олійник Л.О.

представника позивача - Полинько О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС, Управління державної казначейської служби України у м. Одесі, Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

14.05.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Одеського управління офісу великих платників податків ДФС, Управління державної казначейської служби України у м. Одесі, Одеської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС, що полягає у непідготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплаченого до Державного бюджету України ПАТ Одеський припортовий завод надміру сплачений податок на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн.;

- зобов'язати Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на прибуток підприємства в сумі 489 790 989,32 грн.;

- зобов'язати Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС подати до суду звіт про виконання судового рішення;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 21.05.2018 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

08.06.2018 року позивач усунув недоліки визначені ухвалою суду, в тому числі надав до суду змінений позов (а.с. 51-54), в якому прохальна частина позовної заяви була доповнена вимогою про зобов'язання Управління державної казначейської служби України у м. Одесі, Одеської області, протягом п'яти робочих днів, з дня отримання висновку, здійснити повернення на поточний рахунок позивача надміру сплачений податок на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн.

Ухвалою суду від 25 червня 2018 року судом прийнято до розгляду змінену позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

17.07.2018 року та 25.07.2018 від відповідачів надійшли відзиви на позов.

Разом з тим, до суду не надходило відповіді на відзиви щодо наведених відповідачами у відзивах пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

З огляду на викладене, враховуючи велике значення справи для сторін, а також необхідність встановити відповідні факти та обставини із дослідженням думки та правової позиції учасників справи, суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа має бути розглянута за правилами загального позовного провадження.

10 вересня 2018 року судом ухвалено рішення розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на інтегрованій картці Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» враховується сума зайво сплаченого до державного бюджету податку на прибуток у загальному розмірі 525 906 652,32 грн. Позивач зазначає, що з урахуванням суми нарахованого та сплаченого авансованого внеску, у зв'язку із виплатою дивідендів, що задекларована в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2016 р. у розмірі 36 115 663,00 грн., яка згідно пп. 57.11.2 п.57.11 ст.57 Податкового кодексу України, зараховується в рахунок погашення грошових зобов'язань з інших податків і зборів, поверненню на поточний рахунок Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» підлягає 489 790 989, 32 грн. Позивач звертався до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС із заявами від 08.12.2017 року, 27.12.2017 року та 02.02.2018 року на повернення з бюджету переплати з податку на прибуток, на які отримав відповідь, про те, що питання щодо повернення зайво сплаченої суми з податку на прибуток знаходиться на розгляді.

Станом на день звернення позивача із адміністративним позовом до суду відповідач не підготував висновок про повернення з державного бюджету податку на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн., та не подав його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а лише своїм листом від 23.03.2018 року за № 13256/10/28-10-49-10 повідомив, що ним розглядається можливість повернення з бюджету переплати з податку на прибуток.

Також, позивач зазначає, що звертався до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС із заявою про отримання довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, на що відповідач, листом від 27.03.2018 року № 13553/10/28-10-49-18, повідомив позивача про неможливість видачі такої довідки у зв'язку із відсутністю по підприємству податкового боргу.

Таким чином, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, щодо не підготовки висновку про повернення з державного бюджету податку на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн., та не подання його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У судове засідання 30.10.2018 року представник позивача прибув, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

17.07.2018 року (вх. № 20579/18) від Управління державної Казначейської служби України у м. Одесі Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що відповідно до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 15.12.2015 року №1146, органи Державної Казначейської служби України здійснюють повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань на підставі висновку органу Державної фіскальної служби України, погодженого відповідним місцевим фінансовим органом. Також відповідач зазначає, що висновок відповідного контролюючого органу - Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС щодо повернення податку на прибуток ПАТ «Одеський припортовий завод» до управління Казначейства не надходив. Відтак, в Управління Державної Казначейської служби України у м. Одесі Одеської області не має можливості для вжиття заходів стосовно повернення позивачу зазначених у позові коштів.

Таким чином, відповідач - Управління Державної Казначейської служби України у м. Одесі Одеської області з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними та неправомірними.

У судове засідання 30.10.2018 року представник Управління Державної Казначейської служби України у м. Одесі Одеської області не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно.

25.07.2018 року (вх. № 21458/18) від Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначає, що зайво сплачена сума з податку на прибуток у розмірі 489 790 989,32 грн. ПАТ «Одеський припортовий завод» не повернута у зв'язку з тим, що погашення бюджетної заборгованості з податку на прибуток, визначеного ст.43 Податкового кодексу України, здійснюється у межах бюджетних можливостей, та зазначає, що бюджетним розписом не передбачено окремого ресурсу для повернення надміру сплачених платежів з податку на прибуток.

У судове засідання 30.10.2018 року представник Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС прибув, проти задоволення позову заперечував, в тому числі посилаючись на підстави, зазначені у відзиві на позов.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС, Управління державної казначейської служби України у м. Одесі, Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС, що полягає у не підготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплаченого до Державного бюджету України ПАТ «Одеський припортовий завод» надміру сплачений податок на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн. Зобов'язано Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на прибуток підприємства в сумі 489 790 989,32 грн. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судові витрати в розмірі 1762 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

На вказане рішення суду Одеське управління Офісу великих платників податків ДФС подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до даних інтегрованої картки обліку податку на прибуток ПАТ «Одеський припортовий завод» вбачається переплата за податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 525 906 652,32 грн. (а.с.38-41).

Згідно матеріалів справи, з урахуванням суми нарахованого та сплаченого авансованого внеску, у зв'язку із виплатою дивідендів, що задекларована в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2016 року у розмірі 36 115 663,00 грн. (а.с.23-30), яка згідно пп. 57.11.2 п.57.11 ст.57 Податкового кодексу України, зараховується в рахунок погашення грошових зобов'язань з інших податків і зборів, підлягає поверненню на поточний рахунок Публічного акціонерного товариства «Одеський припортовий завод» у сумі 489 790 989, 32 грн.

Позивач, скориставшись своїм правом на повернення надміру сплаченого податку, як встановлено судом, неодноразово звертався до відповідача із заявами від 08.12.2017 року № 3792 (а.с.10), від 27.12.2017 року № 3959 (а.с.12) та від 02.02.2018 року № 320 (а.с.14) про повернення з бюджету переплати з податку на прибуток, однак Одеське управління офісу великих платників податків ДФС, листами від 19.12.2017 року № 65610/10/28-10-49-10 (а.с.11), від 05.01.2018 року № 448/10/28-10-49-10 (а.с.13) та від 09.02.2018 року № 6181/10/28-10-49-10 (а.с.16) повідомило позивача, що вказане питання знаходиться на розгляді, про результати якого буде повідомлено додатково.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, ПАТ «Одеський припортовий завод» звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України (а.с.18-19). Вказана скарга була направлено для розгляду, відповідно до вимог чинного законодавства, до Офісу великих платників податків ДФС (а.с.20). За результатами розгляду скарги, позивача повідомлено про те, що у зв'язку із складною економічною ситуацією позивача та відсутністю ресурсу для повернення надміру сплачених платежів з податку на прибуток, питання щодо повернення коштів перебуває на постійному контролі та у разі виникнення можливості буде повернено на розрахунковий рахунок ПАТ «Одеський припортовий завод» (а.с.21-22).

Також, колегією суддів встановлено, що позивач звертався до Одеського управління офісу великих платників податків ДФС із заявою про надання Довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів (а.с.42). За результатами розгляду заяви від 26.03.2018 року № , ПАТ «Одеський припортовий завод» було відмовлено у наданні такої довідки, у зв'язку із відсутністю, станом на 27.03.2018 року, по підприємству податкового боргу (а.с.44).

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно до вимог п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно до вимог п.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до підпункту 17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань визначені у ст.43 ПК України, згідно якої помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно до вимог п.43.2 ст.43 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до вимог п.43.3 ст.43 ПК України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Так, відповідно до приписів п.43.4 ст.43 ПК України, платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно до вимог п.43.5 ст.43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

П.43.6 ст.43 ПК України передбачено, що повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Порядком про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 (далі - Порядок), визначено алгоритм дій державних органів та їх взаємовідносини в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.

Відповідно до вимог п.3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснювались шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).

Пунктом 4 Порядку визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до державного бюджету платежів в іноземній валюті здійснюється у валюті платежу з валютних рахунків Державної казначейської служби України (далі - Казначейство України), відкритих на ім'я Казначейства України в банках, або у гривневому еквіваленті іноземної валюти, розрахованому за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату повернення коштів з бюджету, з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, про що платник зазначає у своїй заяві.

Згідно до вимог п.5 Порядку подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Відповідно до абз. 3 п.5 Порядку, у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, а саме - у формі висновку.

Пунктами 10 і 11 Порядку № 1146 визначено, що висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Таким чином, обов'язковими умовами для повернення сум грошового зобов'язання є: подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми, але за умови наявності надміру сплачених грошових зобов'язань та відсутності податкового боргу.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вже зазначалося вище, позивач неодноразово звертався до Одеського управління офісу великих платників податків ДФС із заявами від 08.12.2017 року № 3792 (а.с.10), від 27.12.2017 року № 3959 (а.с.12) та від 02.02.2018 року № 320 (а.с.14) про повернення надміру сплаченого податку на прибуток у розмірі 489 790 989,00 грн.

З огляду на приписи абзацу першого п. 43.5 ст. 43 ПК України, після отримання вказаних заяв, у відповідача виник обов'язок не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, підготувати та подати відповідний висновок до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Проте, відповідач листами від 19.12.2017 року № 65610/10/28-10-49-10 (а.с.11), від 05.01.2018 року № 448/10/28-10-49-10 (а.с.13) та від 09.02.2018 року № 6181/10/28-10-49-10 (а.с.16) повідомив, що питання щодо повернення ПАТ «Одеський припортовий завод» зайво сплаченої суми з податку на прибуток знаходиться на розгляді.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не виявлені та не встановлені будь-які дані про невідповідність суми надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток (яка зазначається у заяві про повернення коштів) сумі, заявленій в податкових деклараціях або наявності у платника податку податкового боргу. Відповідних доказів до суду першої та апеляційної інстанцій відповідачем не подано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач виконав усі умови, передбачені ст.43 Податкового кодексу України, необхідні для повернення надміру сплачених сум податку на прибуток.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи позивача викладені в позовній заяві в частині протиправної бездіяльності Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС, що полягає у не підготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплаченого до Державного бюджету України ПАТ «Одеський припортовий завод» надміру сплачений податок на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн. є обґрунтованими, а відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що судом встановлено протиправну бездіяльність Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС, що полягає у не підготовці та неподанні до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення надміру сплаченого до Державного бюджету України ПАТ «Одеський припортовий завод» надміру сплачений податок на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов'язання Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на прибуток підприємства в сумі 489 790 989,32 грн.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Управління державної казначейської служби України у м. Одесі, Одеської області, протягом п'яти робочих днів, з дня отримання висновку, здійснити повернення на поточний рахунок позивача надміру сплачений податок на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн., суд першої інстанції вірно зазначив, що така позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною. Так, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що під час розгляду справи судом не було встановлено, а позивачем вказано на протиправність рішень, дій чи бездіяльності Управління державної казначейської служби України у м. Одесі, так само відсутні й підстави вважати, що після отримання від Одеського управління Офісу великих платників податків висновку про повернення з Державного бюджету України надмірно сплаченого податку на прибуток підприємства в сумі 489 790 989,32 грн. Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області не буде виконувати свої повноваження та обов'язки щодо здійснення повернення на поточний рахунок позивача надміру сплачений податок на прибуток в сумі 489 790 989,32 грн. Відтак, відсутні підстави зобов'язання Управління державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області до виконання його функцій та законодавства.

Суд вказує на те, що в прохальній частині позову ПАТ «Одеський припортовий завод» просить суд зобов'язати Одеське управління офісу великих платників податків ДФС надати звіт про виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд першої інстанції дійшов наступного.

Приписами 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідачі, які є суб'єктами владних повноважень, свою позицію суду не доказали та не обґрунтували її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 22.03.2019 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.