Справа № 855/86/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 855/86/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 до кандидата на пост Президента України ОСОБА_5, третя особа Центральна виборча комісія про визнання дій кандидата щодо проведення передвиборчої агітації протиправними та встановлення факту підкупу виборців ,

В С Т А Н О В И В :

18.03.2019 р. о 23год.09 хв. до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов позов кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 до кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 про визнання протиправним проведення кандидатом на пост Президент України ОСОБА_5 передвиборної агітації у формі зустрічі із виборцями 13.03.2019р. біля кінотеатру «Флоренція» у м.Києві, яка супроводжувалась безоплатним наданням виборцям товарів із агітацією за кандидата на пост Президента України ОСОБА_5; встановлення факту підкупу виборців, який здійснювався 13.03.2019 р. агітаторами кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 біля кінотеатру «Флоренція» у м.Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.03.2019р. під час зустрічі кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 з мешканцями Деснянського району м.Києва біля кінотеатру «Флоренція», агітатори, в порушення ч.6 ст. 64 Закону України «Про вибори Президента України», безоплатно розповсюджували товари, а саме: два календарі на 2019 р., блокноти, магніти на холодильник, браслети на руку та значки із агітацією за кандидата на пост Президента України ОСОБА_5

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019 р. відкрито провадження, залучено до участі у справі Центральну виборчу комісію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Представником відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що із пред'явлених позивачем до суду доказів неможливо встановити факт підкупу виборців кандидатом на пост Президента України ОСОБА_5, а саме надання виборцям безоплатно товарів, що супроводжувалось закликами або пропозиціями голосувати за вказаного кандидата або згадування імені даного кандидата. Крім того, у відзиві наголошено, що позивачем надано в якості речових доказів окремі примірники матеріалів передвиборної агітації, які відповідачем на виконання положень ч.2 ст. 59 Закону України «Про вибори Президента України» надсилались до Центральної виборчої комісії.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи позовної заяви та додала до позову предмети: квартальний календар, кишеньковий календар, блокнот, програма, значок, браслет та магніт (а.с.63-69), які на думку представника є предметами підкупу виборців. Уточнила, що предметами підкупу вона вважає магніт, браслет та значок, а також окремі елементи квартального календаря та блокноту, зокрема їх внутрішні частини без обкладинок.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення, які аналогічні тим, що були зазначені у відзиві на позовну заяву та додав, що позовні вимоги про встановлення факту підкупу виборців взагалі не відносяться до адміністративної юрисдикції.

Представник третьої особи Центральної виборчої комісії у судове засідання не заявився, подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 268 КАС України неявка третьої особи у судове засідання, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, оглянувши речові докази, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, оцінивши докази та встановлені судом обставини у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 103 Конституції України порядок проведення виборів Президента України встановлюється законом.

Спеціальним законом в Україні, який регламентує порядок проведення виборів Президента України є Закон України «Про вибори Президента України» від 05.03.1999 № 474-ХІУ (надалі - Закон № 474).

На підставі постанови Центрального виборчої комісії «Про початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року» від 27.12.2018р. № 253 з 31.12.2018р. оголошено початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31.03.2019р.

З огляду на положення ч.3 ст. 277 КАС України позивач та відповідач є суб'єктами виборчого процесу й розгляд даної справи підсудний Шостому апеляційному адміністративному суду.

За змістом статті 11 Закону № 474 виборчий процес, серед іншого, включає етап проведення передвиборної агітації.

Відповідно до ч.1 статті 57 Закону № 474 передвиборна агітація розпочинається кандидатом на пост Президента України наступного дня після дня його реєстрації Центральною виборчою комісією і закінчується о 24 годині останньої п'ятниці перед днем виборів.

Частиною 1 статті 58 Закону № 474 визначено, що передвиборна агітація - це здійснення будь-якої діяльності з метою спонукання виборців голосувати за або не голосувати за певного кандидата на пост Президента України. Передвиборна агітація може здійснюватися у будь-якій формі та будь-якими засобами, що не суперечить Конституції України та законом України.

Абзацем 2 ч.1 ст.58 Закону № 474 передбачено, що передвиборна агітація може проводитися у таких формах:

1) проведення зборів громадян, інших зустрічей з виборцями;

2) проведення мітингів, походів, демонстрацій, пікетів;

3)проведення публічних дебатів, дискусій, "круглих столів", прес-конференцій стосовно положень передвиборних програм та політичної діяльності партій - суб'єктів виборчого процессу чи політичної діяльності кандидатів на пост Президента України;

4) оприлюднення в друкованих та аудіовізуальних (електронних) засобах масової інформації політичної реклами, виступів, інтерв'ю, нарисів, відеофільмів, аудіо- та відеокліпів, інших публікацій та повідомлень;

5) розповсюдження виборчих листівок, плакатів та інших друкованих агітаційних матеріалів чи друкованих видань, в яких розміщено матеріали передвиборної агітації;

6)розміщення друкованих агітаційних матеріалів чи політичної реклами на носіях зовнішньої реклами;

7) проведення концертів, вистав, спортивних змагань, демонстрації фільмів та телепередач чи інших публічних заходів за підтримки партії - суб'єкта виборчого процесу чи кандидата на пост Президента України, а також оприлюднення інформації про таку підтримку;

8) публічні заклики голосувати за або не голосувати за кандидата на пост Президента України або публічні оцінки діяльності кандидата на пост Президента України;

9) встановлення агітаційних наметів;

10) в інших формах, що не суперечать Конституції України та законам України.

Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону № 474 кандидат на пост Президента України може на власний розсуд виготовляти матеріали передвиборної агітації за рахунок і в межах коштів свого виборного фонду.

Частиною 2 статті 59 Закону № 474 передбачено, що кандидат на пост Президента України, партія, яка висунула кандидата на пост Президента України, зобов'язаний подати по одному примірнику кожного друкованого матеріалу передвиборної агітації, виготовленого за рахунок коштів виборчого фонду та з використанням майна, що їм належить, до Центральної виборчої комісії не пізніш як на сьомий день з дня його виготовлення.

Частиною 6 статті 64 Закону № 474 забороняється проводити передвиборну агітацію, що супроводжується наданням виборцям грошей чи безоплатно або на пільгових умовах товарів, послуг, робіт, цінних паперів, кредитів, лотерей. Така передвиборна агітація або надання виборцям грошей чи безоплатно або на пільгових умовах товарів, послуг, робіт, цінних паперів, кредитів, лотерей, що супроводжується закликами або пропозиціями голосувати чи не голосувати за певного кандидата або згадуванням його імені, вважається підкупом виборців, зазначеним у пункті 1 частини третьої статті 56 цього Закону.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Постановою Центральної виборчої комісії № 106 від 25.01.2019р. ОСОБА_5 зареєстрована кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31.03.2019р.

Постановою Центральної виборчої комісії № 255 від 07.02.2019р. ОСОБА_4 зареєстрована кандидатом на пост Президента України на чергових виборах Президента України 31.03.2019р.

13.02.2019р. уповноваженим представником кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 в Центральній виборчій комісії з правом дорадчого голосу ОСОБА_6 на виконання ч.2 ст.59 Закону № 474 подано до Центральної виборчої комісії лист з додатками по одному примірнику друкованих матеріалів передвиборної агітації, зокрема квартальний календар «Вірю в Україну! ОСОБА_5 2019» та блокнот (промо-нотатник агітатора) «Юлія Тимошенко 2019» (а.с. 86-90).

Крім того, 05.03.2019 р. ОСОБА_6 на виконання вказаної норми було подано до Центральної виборчої комісії лист з додатками по одному примірнику друкованих матеріалів передвиборної агітації, зокрема кишеньковий календар (100х70мм) 2019р. (а.с. 81-82).

Факт подачі вказаних екземплярів продукції до ЦВК сторонами не оспорювався.

13.03.2019 р. у м. Києва в Деснянському районі біля кінотеатру «Флоренція» відбулась зустріч кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 з мешканцями Деснянського району м. Києва. Під час проведення заходу у вказаному місці були встановлені агітаційні намети, що також не заперечувалось сторонами.

Водночас, представник позивача наполягала на тому, що лише елементи блокноту та квартального календаря , а саме їх обкладинки були заявлені до ЦВК як агітаційні матеріали і не заперечувала, що кишеньковий календар (100х70мм) 2019р. дійсно є друкованим матеріалом передвиборної агітації.

Надаючи оцінку доводам представника позивача щодо віднесення до агітаційних матеріалів окремих елементів заявленої продукції до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки блокнот та квартальний календар не можна вважати цілісним предметом без його внутрішнього наповнення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, виконуючі вимоги ч. 2 статті 59 Закону № 474, подав до Центральної виборчої комісії по одному примірнику кожного друкованого матеріалу передвиборної агітації, а саме кишенькового календарю (100х70мм) 2019р., квартального календарю та блокноту, отже зазначені предмети є друкованими матеріалами передвиборної агітації.

Щодо решти доводів позивача з приводу підкупу виборців шляхом видачі браслету, магніту та значка суд зазначає наступне.

Як вбачається з відтвореного в судовому засіданні відеозапису біля кінотеатру «Флоренція» у м.Києві свідок ОСОБА_7 тримає в руках календар, блокнот, значок, магніт та браслет, а свідок ОСОБА_8 - квартальний календар, кишеньковий календар, блокнот, значок.

Проте, як вказаним відео так і жодним іншим доказом не підтверджуються обставини, зокрема місце, час, факт передачі, особа, яка передавала спірну продукцію та чи лунали в момент передачі заклики голосувати «за» кандидата на пост Президента України ОСОБА_5

Більш того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив лише факт отримання продукції в наметі, але відзначив, що в момент передачі будь-які агітаційні заклики від осіб, які передавали вказану продукцію не лунали.

В свою чергу, свідок ОСОБА_8 пояснив, що не пам`ятає дату проведення заходу, на якому він отримав спірну продукцію. А також повідомив, що отриману продукцію нікому не передавав та використав на власний розсуд і що в момент передачі його не агітували голосувати за конкретного кандидата.

Надаючи оцінку показанням вказаних свідків, колегія суддів зазначає, що вказаними поясненнями не тільки не підтверджуються місце та інші обставини передачі продукції, а взагалі спростовується факт агітації в момент такої передачі.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, стороною позивача не надано жодного належного та допустимого доказу факту підкупу, зокрема обставин, прямо передбачених частиною 6 статті 64 Закону № 474 щодо здійснення передвиборної агітації, з безоплатною передачею товарів, що супроводжувалася закликами або пропозиціями голосувати за певного кандидата або згадуванням його імені.

Також не є належним та допустимим доказом фотографії, подані позивачем на підтвердження факту безоплатної передачі агітаторами свідкам предметів: магнітів на холодильник, браслету на руку та значків, оскільки на вказаних фотографіях відсутнє зображення таких свідків та не зафіксовано самого факту передачі.

Таким чином, суд, дослідивши та оцінивши у їх сукупності докази, зокрема відео, показання свідків та фотографії та встановлені обставини дійшов висновку, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження того, що 13.03.2019р., саме під час заходу зустрічі кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 з мешканцями Деснянського району м. Києва біля кінотеатру «Флоренція», агітатори розповсюджували безоплатно спірні товари з метою агітації за ОСОБА_5 як кандидата на пост Президента України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає позовну вимогу про визнання протиправним проведення кандидатом на пост Президент України ОСОБА_5 передвиборної агітації у формі зустрічі із виборцями 13.03.2019р. біля кінотеатру «Флоренція» у м.Києві, яка супроводжувалась безоплатним наданням виборцям товарів із агітацією за кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

З приводу іншої позовної вимоги про встановлення факту підкупу виборців, який здійснювався 13.03.2019р. агітаторами кандидата на пост Президента України ОСОБА_5 біля кінотеатру «Флоренція» у м.Києві, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори стосовно правовідносин, які виникають в межах виборчого процесу й стосувалися підготовки та проведення виборів, і розглядаються за особливостями, встановленими статтями 268-279 КАС України.

Основною умовою для визначення юрисдикції адміністративних судів стосовно виборчих спорів є предмет цих спорів.

Тому справи за позовними заявами про встановлення фату підкупу виборців належать до юрисдикції адміністративних судів і можуть бути самостійним предметом адміністративного позову.

Підкуп виборців за родовою приналежністю об'єкта делікту може відноситися до кримінального злочину або до адміністративного правопорушення, або до виборчого правопорушення, що тягне застосування конституційно-правової властивості.

Настання конституційно-правової відповідальності за підкуп виборців зв'язується з фактом передачі чи обіцянкою передачі предмета підкупу.

Законодавець пов'язує об'єктивну сторону підкупу виборців як виборчого правопорушення з діяннями, що є складний склад правопорушення, якій містить взаємозалежні і взаємообумовлені протиправні дії третіх осіб, що підпадають під ознаки підкупу виборців, а також з дією кандидата, політичної партії, їх уповноважених представників у вигляді доручення цим третім особам вчинити зазначені дії.

Підкуп виборців як виборче правопорушення представляє різновид протиправних суспільно шкідливих діянь у вигляді надання або обіцянки надання майнових матеріальних вигод виборцям при проведенні передвиборної агітації з метою схилити їх до реалізації ними свого активного виборчого права не вільно, а в інтересах досягнення певним кандидатом чи виборчим об'єднанням вигідного для них результату, за вчинення яких застосовуються конституційно-правові санкції, встановлені законодавством про вибори.

Отже, доводи представника відповідача щодо неналежності цих позовних вимог до адміністративної юрисдикції до уваги судовою колегією не приймаються.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення фату підкупу виборців також є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано доказів безпосередньої дії відповідача з приводу підкупу виборців шляхом видачі агітаторами виборцям безоплатно товарів зі супроводженням закликів або пропозицій голосувати за неї як за кандидата на пост Президента України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про вибори Президента України» ст.ст. 2, 4, 5, 143, 194, 241, 246, 250, 268, 269, 271, 272, 273, 278 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову кандидата на пост Президента України ОСОБА_4 до кандидата на пост Президента України ОСОБА_5, третя особа - Центральна виборча комісія, про визнання дій кандидата щодо проведення передвиборчої агітації протиправними та встановлення факту підкупу виборців - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження в порядку ч. 1 ст. 272 КАС України та може бути оскаржене до Верховного Суду у дводенний строк шляхом подачі апеляційної скарги через Шостий апеляційний адміністративний суд.

Колегіясуддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель

Головуючий суддя Карпушова Олена Віталіївна

Судді: Епель Оксана Володимирівна

Губська Людмила Вікторівна