Справа № 766/20612/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 766/20612/17
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонської міської ради на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Херсонської міської ради, Херсонського міського голови Миколаєнка Володимира Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до Херсонського міського суду з адміністративним позовом до Херсонської міської ради (надалі - відповідач-1) та Херсонського міського голови Миколаєнка В.В. (надалі - відповідач-2), в якому заявив наступні позовні вимоги:

- визнати незаконним та скасувати в повному обсязі рішення Херсонської міської ради №884 від 05.09.2017 року "Про відмову громадянам у дозволі на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність, спільну сумісну власність і в оренду земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), під гараж, та у дозволі на поділ земельної ділянки", яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0541 га, по вул. Суворова, 10-б, під будівництво та обслуговування житлового будинку;

- визнати незаконними дії Херсонського міського голови Миколаєнка Володимира Васильовича з підготовки та прийняття незаконного рішення Херсонської міської ради №884 від 05.09.2017 року "Про відмову громадянам у дозволі на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність, спільну сумісну власність і в оренду земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), під гараж, та у дозволі на поділ земельної ділянки".

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивачу на праві власності належать об'єкти нерухомості - житловий будинок по вул. Суворова, 10-б та нежитлові приміщення вул. Суворова, 10, а також позивач є користувачем земельної ділянки по вул. Суворова, 10-б на праві постійного користування, яке перейшло до нього від попереднього власника цих об'єктів - матері позивача. За результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрої щодо відведення земельної ділянки у власність площею 6-8,2 в.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по вул. Суворова, 10-Б та вул.Суворова, 10 спірним рішенням міськради позивачу було відмовлено у наданні такого дозволу з посиланням на невідповідність містобудівної документації Плану зонування території міста Херсон, затвердженим рішенням міської ради від 20.02.2015 року №1724. Позивач вважає таке рішення неправомірним, а також вважає, що саме міський голова особисто допустив прийняття такого незаконного рішення.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року позовні вимоги задоволені частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення міськради №884 від 05.09.2017 року в частині відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0541 га по вул. Суворова, буд. 10-б під будівництво та обслуговування житлового будинку, а саме, п.1.8 вказаного рішення. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Херсонська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи полягають в наступному.

Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №213 від 19.06.2001 року матері позивача - ОСОБА_6 надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,0541 га по вул. Суворова, 10-б під житловий будинок з вбудованим баром. Також видано Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 04.07.2001 року за №214.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 03.10.2002 року визнано незаконною відмову Херсонського виконкому у приватизації ОСОБА_6 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано Херсонський виконкомом не перешкоджати ОСОБА_6 в приватизації земельної ділянки за вказаною адресою. Ухвалою цього ж суду від 21.04.2003 року роз'яснено, що "під зобов'язанням судом не перешкоджати ОСОБА_6 в приватизації земельної ділянки посадовими особами Херсонського міськвиконкому» слід розуміти, що "Херсонський міськвиконком, відповідно до п.8 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування» готує висновок відносно надання у встановленому порядку земельних ділянок та передає (виносить) документи на приватизацію земельної ділянки на найближчу сесію Херсонської міської ради".

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.01.2004 року за позовом ОСОБА_6 до Херсонської міської визнано неправомірними дії Херсонської міської ради з відмови в безоплатній передачі ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки, яка була надана їй в постійне користування. Цим судовим рішенням скасовано п.6.2. рішення №311 від 05.06.2003 року ХІ-й сесії Херсонської міської ради XXIV скликання та зобов'язано Херсонську міську раду на найближчій сесії міської ради передати ОСОБА_6 безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,0541 га по АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 16.12.2005 року у справі №2-6755/2005 визнані неправомірними дії Херсонської міської ради та Херсонського міського голови в частині неприйняття рішення стосовно видачі ОСОБА_6 державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0541 га, по вул. Суворова, 10-6 в м.Херсоні, а також визнано протиправним окреме положення рішення XIX сесії Херсонської міської ради IV скликання від 07.09.2004 року, про неприйняття рішення щодо передачі в приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки, площею 0,0541 га, по АДРЕСА_1. Цим рішенням також визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку, площею 0,0541 га по АДРЕСА_1 та зобов'язано Херсонського міського голову видати ОСОБА_6 державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

Так, відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 28.09.2007 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, позивач є власником 95/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який в цілому складається з жилого будинку літ."А" загальною площею 334,36 кв.м., житловою площею 68,9 кв.м., та №1 - мостіння. Даний об'єкт нерухомості попередньо належав ОСОБА_6 на підставі виданого виконавчим комітетом Херсонської міської ради Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.12.2000 року, яке зареєстровано Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 19.12.2000 року за №40171.

Право власності позивача на 95/100 частин вказаного житлового будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.11.2016 року за №17718689, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, рішення про державну реєстрацію від 30.11.2016 року №32630573.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 28.09.2007 року, укладеного між ОСОБА_6 та позивачем, останній є власником нежилих приміщень літ."Б" та літ."В", загальною площею 67,2 кв.м., які розташовані за адресою: м.Херсон, вул. Суворова, 10. Ці нежитлові приміщення попередньо належали ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10.07.2007 року, який зареєстровано Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 13.08.2007 року за №2989.

Право власності позивача на вказані нежилі приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.11.2016 року за №17720546, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101, рішення про державну реєстрацію від 30.11.2016 року №32632878.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору довічного утримання від 05.09.2009 року, укладеного між ОСОБА_6 та позивачем, останній є власником 05/100 частини житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,0541 га., і в цілому складається з жилого будинку літ."А" загальною площею 334,36 кв.м., житловою площею 68,9 кв.м., та №1 - мостіння; об'єкт нерухомості належав ОСОБА_6 на підставі виданого виконавчим комітетом Херсонської міської ради Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.12.2000 року, яке зареєстровано Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 19.12.2000 року за №25417.

Право власності позивача на 05/100 частини вказаного житлового будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.10.2016 року за НОМЕР_3, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2, рішення про державну реєстрацію від 29.10.2016 року №32114964.

21.12.2016 року позивачем до Центру надання адміністративних послуг подано клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 608,2 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Пунктом 1.8. спірного рішення Херсонської міської ради №884 від 05.09.2017 року, позивачу відмовлено в дозволі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 608,2 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі п.7 ст.118 Земельного кодексу України, у зв'язку із невідповідністю містобудівній документації - Плану зонування території міста Херсон, затвердженому рішенням міської ради від 20.02.2015 року №1724.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу неправомірно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у зв'язку із невідповідністю розташування земельної ділянки містобудівній документації - Плану зонування території міста Херсон, оскільки на вказаній земельній ділянці розташовані об'єкти нерухомості, які належать позивачу на праві приватної власності, і містобудівна документація, тобто План зонування території міста Херсон, розроблена і затверджена пізніше, ніж ці об'єкти нерухомості були зареєстровані на праві власності за позивачем.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача-2 сторонами не оскаржується, а тому в силу вимог ч.1 ст.308 КАС України апеляційному перегляду не підлягає.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що позивачу, як власнику індивідуального домоволодіння, правомірно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки заявлена позивачем земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 та 10-Б згідно Плану зонування території міста Херсона, затвердженого рішенням Херсонської міської ради від 20.02.2015 року №1724, розміщена у зоні змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (Ж-3), в якій не передбачено розташування індивідуальних одноквартирних будинків, а відтак міською радою не могло бути прийнято іншого рішення, ніж відмовити у наданні вищевказаного дозволу.

Апелянт також посилається на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресами: м.Херсон, АДРЕСА_1, крім об'єктів, які належать позивачу, також розташовані і інші об'єкти нежитлової нерухомості, які належать на праві власності іншим особам, а саме: кафе-бар літ.«Д» належить ОСОБА_7; нежитлові приміщення: коридор, зал, підсобне, топочна, клас, тамбур належать Херсонській міській раді; кафе з підвальними приміщеннями належать ОСОБА_8; приміщення підвалу І та II належать ОСОБА_9; кафе-бар належить ОСОБА_10.

На думку апелянта, розміщення по АДРЕСА_1 різноманітних нежитлових приміщень, які належать на праві власності не тільки позивачу, а й іншим фізичним особам та Херсонській міській раді, підтверджує те, що заявлена позивачем земельна ділянка розміщена у зоні змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (Ж-3) згідно Плану зонування території міста Херсона.

Також апелянт зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлових приміщень літери «В» та «Г» по АДРЕСА_1 житлового будинку літера «А» по вул.Суворова №10-б (з господарськими та побутовими будівлями і спорудами) на підставі договорів купівлі-продажу від 09.08.2018 року та від 10.08.2018 року, відповідно, є Хельмут Франц Шрайнер, що вказує та припинення права власності позивача на ці об'єкти нерухомості та на втрату позивачем права на отримання у власність чи в користування земельних ділянок за вказаними адресами.

При вирішенні даного спору колегія суддів зазначає, що предметом оцінки судом є виключно правомірність наведеної у п.1.8. спірного рішення Херсонської міської ради №884 від 05.09.2017 року підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки.

Будь-які інші підстави для такої відмови, які у спірному рішенні не зазначені, але існували на час його прийняття, або ж виникли пізніше, на оцінку судом спірного рішення впливати не можуть.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Земельного кодексу України, якими врегульовані підстави та порядок набуття фізичними особами права власності на земельні ділянки.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (ст.40 ЗК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 120 ЗК України (в редакції з 05.11.2009 року) визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частинами 6 - 7 ст.118 Земельного Кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вже зазначено вище, позивач, як власник житлового будинку жилого будинку літ."А" по АДРЕСА_1 та нежитлових приміщень літ."Б" та літ."В" по вул. Суворова, 10 в м.Херсоні 21.12.2016 року звернувся до Херсонської міської ради із клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 608,2 кв.м., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Дане клопотання було розглянуто Херсонською міською радою, яка пунктом 1.8 спірного рішення №884 від 05.09.2017 року відмовила позивачу у наданні такого дозволу, пославшись на невідповідністю розташування земельної ділянки містобудівній документації - Плану зонування території міста Херсона, затвердженому рішенням міської ради від 20.02.2015 року №1724 (копія цього рішення долучена до справи на а.с.122).

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що оскільки позивач набув право власності на об'єкти нерухомості АДРЕСА_1 до затвердження відповідачем-1 Плану зонування території міста Херсона, а відповідно в силу вимог ст.120 ЗК України також набув і право отримати у власність чи користування земельну ділянку під цими об'єктами, то Херсонська міська рада вирішенні клопотання позивача від 26.12.2016 року не могла посилатися на невідповідністю розташування заявленої позивачем земельної ділянки Плану зонування території міста Херсона.

Неможливість такого посилання обумовлюється тим, що відповідно до положень ст.18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зонування території здійснюється з дотриманням, зокрема, таких вимог, як урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон.

З наведеного слідує, що під час розроблення Плану зонування території міста Херсона Херсонська міська рада, відносячи земельні ділянки по АДРЕСА_1 до зони змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови (Ж-3), повинна була врахувати вже існуючу забудову цих земельних ділянок та цільове призначення розміщених на ній об'єктів нерухомості.

Отже, затвердження органом місцевого самоврядування Плану зонування території не повинно позбавляти чи обмежувати право особи на отримання у власність чи користування земельної ділянки під належними їй об'єктами нерухомості, якщо право власності на такі об'єкти виникло у цієї особи до затвердження Плану зонування території.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як вже було зазначено вище, спірне рішення стосується земельної ділянки площею 608,2 кв.м. по АДРЕСА_1, про яку і просив позивач в своєму клопотанні до міської ради від 26.12.2016 року.

Однак в позовній заяві позивач просить визнати незаконним та скасувати спірне рішення міської ради про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0541 га. по АДРЕСА_1

Колегія суддів зазначає, що позивач не звертався до Херсонської міської ради з окремим клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0541 га, по вул. Суворова, 10-б, а клопотання позивача від 26.12.2016 року стосується загальної ділянки площею 608,2 кв.м. за двома адресами - АДРЕСА_1 без розбивки на окремі ділянки.

Суд першої інстанції на цей факт уваги не звернув, та скасував п.1.8 спірного рішення спірного рішення Херсонської міської ради №884 від 05.09.2017 року.

Враховуючи, що позивач не просив міську раду надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0541 га. по вул. Суворова, 10-б, і міська рада такого рішення не приймала, то у суду першої інстанції не було фактичних підстав для визнання неправомірним та скасування пункту 1.8 спірного рішення міської ради, оскільки цей пункт не стосується земельної ділянки площею 0,0541 га.

Той факт, що земельна ділянка площею 0,0541 га. є частиною земельної ділянки загальною площею 608,2 кв.м., про яку зазначав позивач в клопотанні від 26.12.2016 року, не змінює висновку колегії суддів, оскільки пунктом 1.8 спірного рішення в цілому надана оцінка клопотанню позивача від 26.12.2016 року щодо можливості отримання ним у власність земельної ділянки площею 608,2 кв.м. по вул. Суворова 10 та 10-Б, а не окремих її частин.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки позивач окремо не просив Херсонську міську раду надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0541 га, по АДРЕСА_1 міська рада окремого рішення щодо цієї ділянки не приймала, то підстави для задоволення заявленої позивачем позовної вимоги про визнання протиправним та скасування п.1.8. спірного рішення Херсонської міської ради №884 від 05.09.2017 року відсутні.

Щодо стосується посилань апелянта на існування за адресами по АДРЕСА_1 також і інших об'єктів нерухомості, які належать громадянам ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та Херсонській міській раді, а також на той факт, що позивач на даний час вже не є власником об'єктів нерухомості за цими адресами, то колегія суддів зазначає, що оцінка правомірності спірного рішення надається судом саме на момент прийняття такого рішення і виключно в межах тих доводів, які в ньому викладені. Тому наявність інших підстав для прийняття спірного рішення, які в ньому не зазначені, але існували на час його прийняття, або ж виникли пізніше, не повинні впливати на оцінку судом спірного рішення.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок неповного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, з прийняття по справі нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонської міської ради - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 до Херсонської міської ради, Херсонського міського голови Миколаєнка Володимира Васильовича - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.