Справа № 240/4809/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про закриття провадження у справі)

11 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/4809/18

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1Д,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області, Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про визнання дій протиправними, скасування розрахунку плати за проїзд, постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідачів протиправними, скасувати розрахунок плати за проїзд та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 05.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

18 лютого 2019 року представник відповідачів подала клопотання від Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні 11.03.2019 представник позивача проти закриття провадження в частині заперечив.

Представник відповідачів в судовому засіданні заявлене клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З поданих матеріалів встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю водію було надано акт №059917 від 28.07.2018 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та акт №0023918 від 28.07.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та запропоновано продовжити рух по маршруту (а.с.13-14).

За результатами встановлених порушень контролюючим органом було складено розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу №23918 від 28.07.2018, відповідно до якого врахована відстань 615 км, навантаження на вісь 12,40 т, нараховано до сплати 332,10 євро (а.с.12).

Суд наголошує, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

У п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч.5 ст.125 Конституції України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на наведене, розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу №23918 від 28.07.2018 не є рішенням суб'єкта владних повноважень.

Суд зауважує, що такий розрахунок також не є актом індивідуальної дії і сам по собі не створює негативних наслідків для позивача.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, ОСОБА_4 Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 по справі №803/3/18 дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку не мають спірних правовідносин, що у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Згідно з п.1 ч.1 ст.239 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Нормами ч.2 ст.239 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З приводу тлумачення норми "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" у постанові ОСОБА_4 у справі №803/3/18 зазначено, що вказане поняття слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на наведене, розрахунок плати за проїзд не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, у зв'язку з чим, спір в цій частині відсутній.

Таким чином, вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку плати проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №23918 від 28.07.2018 не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

З огляду на наведені обставини справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування розрахунку плати проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №23918 від 28.07.2018 відповідно до акту №0023918 від 28.07.2018 про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів автомобіля марки "VOLVO" д.н.з. АМ 1825СА із загальним причіпом марки "Метасо" д.н.з. АМ 2870ХР у зв'язку тим, що позовні вимоги в даній частині не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Керуючись статтями 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Клопотання представника відповідачів від 18.02.2019 про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування розрахунку плати проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №23918 від 28.07.2018 відповідно до акту №0023918 від 28.07.2018 про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів автомобіля марки "VOLVO" д.н.з. АМ 1825СА із загальним причіпом марки "Метасо" д.н.з. АМ 2870ХР.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Панкеєва