Справа № 640/19950/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 березня 2019 року № 640/19950/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Київський річковий порт"
до проГоловного управління ДФС у м. Києві зобов'язання вчинити дії,

за участю:

від позивача - Павлік І.П. ;

від відповідачів - Жук Ю.О.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" (далі - ПрАТ "Київський річковий порт") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд зобов'язати Головне управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві) вчинити дії щодо списання безнадійного податкового боргу Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт":

- по податку на додану вартість в сумі 3976942,71 грн, який складається з боргу понад 1095 днів в сумі 1080618,83 грн, боргу по скасованих податкових повідомленнях-рішеннях в сумі 1541517,07 грн, пені, нарахованої на борг понад 1095 днів, в сумі 984605,08 грн, пені, нарахованої на борг понад 1095 днів, в сумі 370201,73 грн;

- по земельному податку (Подільський район м. Києва) в розмірі 1362358,68 грн, який складається з: боргу по скасованих податкових повідомленнях-рішенням в сумі 24094,09 грн, пені, яка нарахована на скасовані податкові повідомлення-рішення, в сумі 1338264,59 грн;

- по земельному податку (Печерський район м. Києва) в розмірі 370073,02 грн, який складається з: боргу понад 1095 днів в сумі 370073,02 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у інтегрованій картці останнього обліковується безнадійний борг та борг по скасованим податковим повідомленням-рішенням. Поряд з цим відповідачем допущено протиправну бездіяльність та не вжито жодних заходів на списання податкового боргу, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 03.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 640/19950/18 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 17.01.2019.

10.01.2019 представником відповідача Береговою А.О. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що станом на 04.01.2019 за позивачем обліковується податковий борг в загальній сумі 20649473,95 грн, у тому числі: 6968135,42 грн - по податку на додану вартість, 10941631,44 грн - з земельного податку з юридичних осіб, 2052,21 грн - з рентної плати за спецвикористання води, 7654,88 грн - з рентної плати за користування радіочастотами. Зазначила, що контролюючим органом неодноразово вживались заходи для стягнення з платника податків та акцентувала увагу на тому, що за результатами проведеного аналізу детального розрахунку податкового боргу ПрАТ "Київський річковий порт" встановлено, що податковий борг з земельного податку юридичних осіб, який обліковується по Подільському районі та по податку на додану вартість не відповідає категорії "безнадійний". Звернула увагу і на те, що питання щодо списання безнадійного податкового боргу віднесено до компетенції контролюючих органів.

У підготовчому судовому засіданні 17.01.2019 представником позивача подано до суду заяву про зміну предмету позову, у якій остання просить суд зобов'язати Головне управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо проведення списання податкового боргу ПрАТ "Київський річковий порт":

- по податку на додану вартість в сумі 4680070,61 грн, який складається з боргу понад 1095 днів в сумі 1518043,83 грн; боргу по скасованих податкових повідомленнях-рішеннях в сумі 1541517,07 грн; пені, нарахованої на борг понад 1095 днів, в сумі 984605,08 грн; пені, нарахованої на борг понад 1095 днів, в сумі 635904,63 грн;

- по земельному податку (Подільський район м. Києва) в розмірі 1362358,68 грн, який складається з: боргу по скасованих податкових повідомленнях-рішенням в сумі 24094,09 грн; пені, яка нарахована на скасовані податкові повідомлення-рішення в сумі 1338264,59 грн;

- по земельному податку (Печерський район м. Києва) в розмірі 370073,02 грн, який складається з: боргу понад 1095 днів в сумі 370073,02 грн.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 17.01.2019, прийнято до розгляду заяву ПрАТ "Київський річковий порт" про зміну предмету позову та оголошено перерву до 21.02.2019.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у підготовчому судовому засіданні 21.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 07.03.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 07.03.2019 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.03.2019 заперечував проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 07.03.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стала бездіяльність відповідача, яка полягає у відображенні у інтегрованій картці платника податку сум безнадійного податкового боргу та сум за скасованими податковими повідомленнями-рішеннями. У свою чергу, на неіснуючі суми податкового боргу відповідачем нараховувалась пеня.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Так, статтею 101 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється:

податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута;

податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;

податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом;

податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

У разі якщо фізична особа, яка у судовому порядку визнана безвісно відсутньою або оголошена померлою, з'являється або якщо фізичну особу, яка перебувала у розшуку понад 720 днів, розшукано, списана заборгованість таких осіб підлягає відновленню та стягненню у загальному порядку з дотриманням строків позовної давності починаючи з дня відновлення такого податкового боргу.

Органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 N 577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за N 1844/24376 (далі - Порядок N 577), під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку N 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 3.2 Порядку N 577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Пунктами 4.2 - 4.5 Порядку N 577 передбачено, що за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що податковий борг, щодо якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України (1095 днів), підлягає списанню контролюючим органом.

З доданого відповідачем до матеріалів справи детального розрахунку податкового боргу з земельного податку (Печерський район м. Києва) (а.с. 95-96) вбачається, що за позивачем обліковується заборгованість з земельного податку, яка виникла з 2013 року, а саме:

по податковим розрахункам від 06.03.2013 № , від 25.03.2014 № ;

по податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2013 № 000052158, від 05.02.2014 № 000004156, від 27.05.2014 № 000178158, від 15.07.2014 № 000289158, від 04.11.2014 № , від 12.12.2014 № , від 04.02.2015 № , від 17.04.2015 № ;

пені, нарахованої по декларації від 15.02.2012 № 2612.

Загальна сума податкового боргу по земельному податку (Печерський район м. Києва) становить 370073,02 грн.

Суд звертає увагу, що у розумінні наведених вище правових норм вказана сума податкового боргу відповідає ознакам безнадійної заборгованості, у визначені Податковим кодексом України строки контролюючим органом не стягнута, відповідно така сума боргу підлягає списанню. Наведені обставини не заперечувались відповідачем у відзиві. Поряд з цим, відзив не містить жодних пояснень щодо існування обставин, які унеможливили своєчасне списання відповідачем суми податкового боргу по земельному податку (Печерський район м. Києва) у розмірі 370073,02 грн та приведення інтегрованої картки платника податку у відповідність дійсним обставинам.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині.

Щодо податкового боргу з земельного податку (Подільський район м. Києва), суд зазначає наступне.

Позивач вважає, що підлягає списанню податковий борг по вказаному податку, а саме:

по податковому повідомленню-рішенню № від 14.07.2016;

по пені, нарахованої по податковим повідомленням-рішенням, по яким закінчився строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України (1095 днів).

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначає Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 N 422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за N 751/28881 (далі - Порядок № 422).

За визначенням пункту 2 розділу І Порядку № 422:

достовірність показників інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у інформаційній системі, показникам первинних документів;

звітні показники - узагальнені показники, що характеризують результати ведення оперативного обліку та відображаються в звітності ДФС та її територіальних органів;

інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу І Порядку № 422 відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Пунктами 1, 2 глави 2 розділу ІІ Порядку № 422 з метою забезпечення контролю за коректністю відображення інформації в інформаційній системі органів ДФС при відкритті/закритті ІКП підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, проводиться щоденний контроль шляхом формування реєстрів перевірки записів за напрямами:

відповідність форм відкритих ІКП затвердженому переліку форм ІКП;

відповідність відкритої ІКП за видами бюджетів та платежів як для юридичних, так і для фізичних осіб відповідно до затвердженого переліку форм ІКП;

наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску та переплати за платежами, за якими не передбачено подання платником податкової звітності до органу ДФС (крім платежів, які контролюються органами ДФС в частині актів перевірок);

наявність відкритої ІКП за платником, який знятий з обліку в органі ДФС;

наявність у платника, якого виключено з реєстру платників певного податку, відкритої ІКП без ознаки "платник відсутній в реєстрі";

наявність нарахованих сум, сум податкового боргу, заборгованості з єдиного внеску в ІКП зі спеціальним кодом "Платежі до з'ясування";

одночасна наявність показника переплати та невиділеного (незафіксованого) податкового боргу з грошового зобов'язання (заборгованості (без пені)) в ІКП;

від'ємне значення переплати та/або боргу (заборгованості) в ІКП.

Розбіжності не пізніше наступного робочого дня з дня їх виявлення відпрацьовуються підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень, шляхом усунення помилок:

у разі виявлення невідповідностей між відкритими в інформаційній системі органів ДФС ІКП та затвердженим Переліком форм ІКП здійснюється перекодування ІКП на відповідну форму обліку ІКП;

у разі сплати новоствореним платником, який не включений до реєстру платників певного податку, кошти розносяться до ІКП зі спеціальним кодом "Платежі до з'ясування". Відпрацювання ІКП зі спеціальним кодом "Платежі до з'ясування" здійснюється згідно з пунктом 3 глави 2 розділу III цього Порядку.

Згідно з пунктом 1 глави 4 Порядку № 422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв'язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв'язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Підпунктами 2, 4 пункту 2 глави 4 Порядку № 422 визначено, що залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами:

- інформація з ухвали суду про відкриття провадження. На підставі інформації з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про початок/продовження процедури судового оскарження (ухвала суду про відкриття провадження) донарахована/зменшена сума вважається неузгодженою (статус податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та рішення щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Оскаржується в судовому порядку").

У разі внесення вказаної інформації:

до настання граничного строку сплати/зменшення - відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках;

після настання граничного строку сплати/зменшення - в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо виключення з обліку донарахованих/зменшених сум у зв'язку із запізненням надходження ухвали суду про порушення провадження у справі.

Інформація з інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, про продовження процедури судового оскарження в касаційній інстанції відображається в ІКП лише у випадку відкриття провадження та прийняття судом рішення про забезпечення адміністративного позову.

- інформація з рішення суду, прийнятого по суті. Статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) ("Скасовується в судовому порядку" / "Вручено, судовий розгляд" / "Анульовано").

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на "Скасовується в судовому порядку" / "Вручено, судовий розгляд" / "Анульовано" при частковому скасуванні.

При частковому скасуванні формується нове повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

При збільшенні зазначених у податковому повідомленні-рішенні / рішенні / вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску сум формується повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи органів ДФС та виконуються процеси, описані в пункті 2 глави 1 цього розділу).

На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Вручено, судовий розгляд"), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку) / зменшення суми.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Скасовується в судовому порядку"), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена відповідальними працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Відповідальні працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем органів ДФС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що від початку оскарження платником податку податкового повідомлення-рішення - інформація у ІКП стосовно останнього блокується та визначене таким рішенням грошове зобов'язання не бере участі у розрахунках. Одночасно Порядком передбачено, що у разі скасування рішенням суду податкового повідомлення-рішення в ІКП не проводиться відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 826/2161/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2018, позов ПрАТ "Київський річковий порт" задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві та Головного управління ДФС у м. Києві, яка полягає у невиконанні: постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.02.2017 у справі №826/9485/14; постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.02.2017 у справі №826/19439/13-а; постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016 у справі №826/11886/14; постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2015 у справі №826/16903/14; постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.2016 у справі №826/20954/14 (з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.10.2016 у справі №826/20954/14); постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.07.2016 у справі №826/16904/14; постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 у справі №826/407/13-а з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.06.2013 у справі №К/800/28922/13; постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 у справі №826/10741/13-а; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві та Головне управління ДФС у м. Києві привести у відповідність інтегровану картку платника - Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" () шляхом сторнування (зменшення) та/або скасування суми податкового боргу:

з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 4424844 (чотири мільйони чотириста двадцять чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 00 копійок;

з земельного податку з юридичних осіб в сумі 18835116 (вісімнадцять мільйонів вісімсот тридцять п'ять тисяч сто шістнадцять) гривень 63 копійок;

з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів в сумі 12249096 (дванадцять мільйонів двісті сорок дев'ять тисяч дев'яносто шість) гривень 12 копійок;

з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1416765 (один мільйон чотириста шістнадцять тисяч сімсот шістдесят п'ять) гривень 82 копійки;

сплаченого Публічним акціонерним товариством "Київський річковий порт" (код ЄДРПОУ 3150071) на виконання Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2013 у справі №826/407/13-а з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.06.2013 у справі №К/800/28922/13.

Вказаним рішенням встановлено, що в судовому порядку оскаржені: податкове повідомлення-рішення № від 12.09.2016; податкове повідомлення-рішення № від 05.07.2016; податкове повідомлення-рішення № від 17.02.2016; податкове повідомлення-рішення № від 15.06.2016; податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2016; податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2016; податкове повідомлення-рішення від 29.08.2016 №; податкове повідомлення-рішення від 29.08.2016 №.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За наведених обставин та враховуючи, що податкове повідомлення-рішення № від 14.07.2016 було оскаржено позивачем у судовому порядку, суд дійшов висновку, що відображення сум грошового зобов'язання, нарахованих вказаним рішенням, у ІКП суперечить положенням Порядку № 422.

Крім того, з доданого відповідачем детального розрахунку податкового боргу вбачається, що пеня по земельному податку (Подільський район) нарахована на грошові зобов'язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями, по яким закінчився строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України (1095 днів).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Щодо заборгованості по податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

У відзиві відповідач стверджує, що заборгованість з податку на додану вартість становить 6968135,42 грн. Поряд з цим, з наданого розрахунку вбачається, що заборгованість позивача з 05.07.2016 по 30.12.2018 становить 10546105,30 грн.

Позивач стверджує, що за період з 30.03.2015 по 30.10.2015 за ним обліковується безнадійний борг, який підлягає списанню у сумі 1080618,83 грн.

Суд звертає увагу, що дані, зазначені у позовній заяві, взято позивачем з ІКП, а відповідачем у цій частині доводи останнього не спростовано.

Також, з доданого відповідачем детального розрахунку вбачається, що в ІКП відображено грошові зобов'язання, нараховані податковими повідомленнями-рішеннями, які скасовані у судовому порядку.

Так, податкове повідомлення-рішення № скасовано постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.10.2017 у справі № 826/1783/17, яка набрала законної сили 27.03.2018 (а.с. 39-50).

Податкове повідомлення-рішення № скасовано постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2017 у справі № 826/1778/17, яка набрала законної сили 16.11.2017 (а.с. 30-34).

Податкове повідомлення-рішення № скасовано постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.09.2017 у справі № 826/1782/17, яка набрала законної сили 17.11.2017 (а.с. 35-38).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2015 у справі № 826/16903/14, яка набрала законної сили 21.05.2015 скасовано податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2014.

Поряд з цим, у ІКП станом на час розгляду даної справи не відображено указані обставини, а на грошові зобов'язання, визначеними вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, продовжує нараховуватись пеня.

Також, з детального розрахунку вбачається, що пеня нарахована і на борг понад 1095 днів.

Встановлені обставини у сукупності свідчать про те, що облікові записи, які містяться у ІКП не відповідають дійсним обставинам справи, а контролюючим органом ігнорується обов'язок своєчасного відображення дійсних показників.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі "Волохи проти України" при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб'єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі № 813/4430/16.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, в контексті наведених норм, суд вважає, що облік відповідачем у інтегрованій картці позивача сум неіснуючого боргу та безнадійного боргу у даному випадку не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (заява № 28924/04) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У даному випадку, задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо проведення списання податкового боргу ПрАТ "Київський річковий порт" є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 70, ідентифікаційний код 03150071) задовольнити.

Зобов'язати Головне управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) вчинити дії щодо проведення списання податкового боргу Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 70, ідентифікаційний код 03150071):

- по податку на додану вартість в сумі 4680070,61 грн, який складається з боргу понад 1095 днів в сумі 1518043,83 грн; боргу по скасованих податкових повідомленнях-рішеннях в сумі 1541517,07 грн; пені, нарахованої на борг понад 1095 днів, в сумі 984605,08 грн; пені, нарахованої на борг понад 1095 днів, в сумі 635904,63 грн;

- по земельному податку (Подільський район м. Києва) в розмірі 1362358,68 грн, який складається з: боргу по скасованих податкових повідомленнях-рішенням в сумі 24094,09 грн; пені, яка нарахована на скасовані податкові повідомлення-рішення в сумі 1338264,59 грн;

- по земельному податку (Печерський район м. Києва) в розмірі 370073,02 грн, який складається з: боргу понад 1095 днів в сумі 370073,02 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 70, ідентифікаційний код 03150071) 1762,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 19 березня 2019 року.