Справа № 620/4016/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4016/18 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Управління Служби безпеки України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо непроведення із ОСОБА_2 своєчасного повного розрахунку при звільненні.

- стягнути з Управління Служби безпеки України в Чернігівській області () на користь ОСОБА_2 68 618 (шістдесят вісім тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 18 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 04.08.2018 по 29.11.2018 без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що при звільненні зі служби відповідач протиправно не провів з ним остаточний розрахунок, а саме не виплатив йому суму грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за неотримане речове майно.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року, з урахуванням ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року про виправлення описки, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо не проведення із ОСОБА_2 своєчасного повного розрахунку при звільненні. Стягнуто з Управління Служби безпеки України в Чернігівській області () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) 67713,44 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 04.08.2018 по 29.11.2018 без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб. В решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління СБУ в Чернігівській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, скаржник стверджує, що Управління СБУ в Чернігівській області не є самостійним розпорядником коштів, а тому виплата одноразової допомоги при звільненні була виплачена частково 03.08.2018 року та остаточно виплачена після надходження бюджетних асигнувань 16.10.2018 року. Крім того, виплата компенсації за речове майно здійснена лише після надходження відповідних коштів на рахунки, оскільки виплата такої компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна на відповідний рік.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 14 липня 1998 року позивач проходив військову службу в органах Служби безпеки України на посаді курсанта та на посадах офіцерського складу.

Наказом Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 03 серпня 2018 року №128-ОС позивача було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу наказом начальника Управління Служби безпеки України в Чернігівській області від 3 серпня 2018 року №128 о/с, за підпунктом «а» пункту 61 (у запас) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, підпунктом «а» пункту 2 частини п'ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку із закінченням строку контракту) з правом носіння військової форми одягу.

Згідно довідки Управління СБУ в Чернігівській області від 02.08.2018 №16/805 вартість речового майна, що належить до видачі підполковнику ОСОБА_2 становить 40326,45 грн.

Відповідно до довідки Управління СБУ в Чернігівській області від 27.11.2018 №626 одноразова грошова допомога при звільненні була виплачена позивачу частково 03.08.2018 в сумі 7587,97 грн. та після надходження бюджетних асигнувань 16.10.2018 позивачу було виплачено залишок суми 175154,13 грн.

Сума грошової компенсації за неотримане речове майно виплачена 29.11.2018, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача НОМЕР_2, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача.

Підпунктом «а» пункту 2 частини п'ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25.02.2003 року №2232-ХІІ (надалі за текстом - «Закон №2232-ХІІ») визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв'язку із закінченням строку контракту під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації).

За приписами підпункту «а» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007 (надалі за текстом - «Положення») звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у запас Служби безпеки України - осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби в мирний або воєнний час.

Відповідно до підпункту «а» пункту 62 Положення контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з військової служби у зв'язку із закінченням строку контракту.

Згідно статті 40 Закону №2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов'язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 pоку № 2262-XII, зокрема, передбачено, що у разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Таким чином, позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби і це право Управлінням Служби безпеки України в Чернігівській області не заперечується.

Водночас, наведені правові акти не регламентують строки виплати грошової допомоги.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року №2229-ХII передбачено, що трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, регулюються законодавством України про працю.

Із наведеного випливає, що трудове законодавство підлягає застосуванню до певних правовідносин у випадках, якщо нормами спеціального законодавства вони не врегульовані.

За приписами статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права та не здійснивши у день звільнення виплату усіх належних ОСОБА_2 сум, порушив указане право позивача.

Згідно статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до довідки Управління СБУ в Чернігівській області від 19.12.2018 №637 середньомісячне грошове забезпечення на момент звільнення позивача складало 18274,36 грн., розмір середньоденного - 600,34 грн.

Суд попередньої інстанції дійшов висновку про стягнення суми грошової компенсації в розмірі 67713 грн. 44 коп. з огляду на те, що позивача було звільнено зі служби 03.08.2018, а остаточний розрахунок з ним було проведено 29.11.2018.

Разом з тим, згідно з положеннями п. 7 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв'язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Компенсація за речове майно не є складовою заробітної плати та не належить до сум, що мають бути виплачені при звільненні, а здійснюється лише після надходження відповідних коштів на рахунки в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна на відповідний рік.

Суд першої інстанції на зазначені положення уваги не звернув та помилково стягнув суму грошової компенсації по 29.11.2018 р. (день виплати коштів на картковий рахунок позивача НОМЕР_2 суми грошової компенсації за неотримане речове майно).

Позивача було звільнено зі служби 03.08.2018, а остаточний розрахунок з ним було проведено 16.10.2018 (кінцева виплата одноразової грошової допомоги при звільненні), у зв'язку з чим на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 43224 грн. 48 коп. (72 дні х 600.34 грн. - розмір середньоденного грошового забезпечення на момент звільнення позивача).

За таких обставин ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо непроведення із ОСОБА_2 своєчасного повного розрахунку при звільненні.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Чернігівській області () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) 43224 (сорок три тисячі двісті двадцять чотири) грн. 48 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 04.08.2018 р. по 16.10.2018 р.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 19 березня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук