Справа № 280/5127/18
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 березня 2019 року Справа № 280/5127/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою: ОСОБА_1 Тозоєвича (72300, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. З. Космодемянської, 25) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 Тозоєвича (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача №46111-13 від 19.06.2017 та №0-0832 від 17.05.2018.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018 головуючим суддею визначено ОСОБА_2

Ухвалою судді від 07.12.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначене на 09.01.2019.

За результатами розгляду справи, ухвалою від 28.12.2018 в адміністративній справі задоволено самовідвід ОСОБА_2

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2018 справу передано на розгляд головуючому судді Артоуз О.О.

Ухвалою від 28 грудня 2018 року справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 09 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 09 січня 2019 року відкладено розгляд справи, наступне судове засідання призначено на 30 січня 2019 року.

Ухвалою від 30 січня 2019 року зупинено провадження у справі до 05 березня 2019 року для примирення. Ухвалою від 05 березня 2019 року поновлено провадження у справі.

05 березня 2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява (вх. №8904), відповідно до якого просить розглянути справу без участі позивача та його представника.

У зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено у позовній заяві. Зокрема зазначено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області №46111-13 від 19.06.2017 позивачу нараховано податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у розмірі 10423 грн. 19 коп. Оскаржуване рішення сформовано контролюючим органом на підставі рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області №2/6 від 29.01.2016, яким затверджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової та нежитлової нерухомості на території м. Мелітополя на 2016 рік та у відповідності до вимог статтей 10, 266 Податкового кодексу України. При цьому позивач зазначає, що місцеві податки встанволюються виключно рішеннями місцевих рад, відтак, застосування контролюючим органом положень статті 266 Податкового кодексу Україхни з метою оподаткування податком на нерухоме майно не може мати місце у 2016 році. Крім того, пунктом 4 рішення рішення Мелітопольської міської ради №2/6 від 29.01.2016 встановлені стовідсоткові пільги з податку на нерухоме майно, у тому числі на господарські (присадибні) будівлі допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, склади, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо, очисні споруди. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності загальна площа житлового будинку складає 498,2 кв.м., житлова площа 223,3 кв.м..,таким чином розмівр податку визначено не вірно, просить позов задовольнити повністю.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позов від 23.01.2019 (вх. №2936). Відповідачем зазначено, що згідно баз даних ДФС України у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) перебуває житловий будинок загальною площею 498,2м.кв. розташований за адресою: м.Мелітополь, вул. З. Космодемянської, 25, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішенням сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області від 29.01.2016 №2/6 затверджено ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової та нежитлової нерухомості на 2016 рік та рішенням сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1/4 від 14.07.2016 встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової та нежитлової нерухомості на 2017 рік. На підставі наведених даних у автоматичному режимі засобами ІС «Податковий блок» були сформовані: податкове повідомлення-рішення № 46111-13 від 19.06.2017 з податку на нерухоме майно за 2016 рік на суму 10423,19грн., розрахунок зроблено наступним чином: 498,2 м.кв. (загальна площа будинку) - 120м.кв. (пільгова площа, що не оподатковується) * 27,56грн. (ставка податку) = 10423,19 грн; податкове повідомлення-рішення № 0-0832 від 17.05.2018 з податку на нерухоме майно за 2017 рік. на суму 12102,40грн. розрахунок зроблено наступним чином: 498,2 м.кв. (загальна площа будинку) - 120м.кв. (пільгова площа, що не оподатковується) * 32грн. (ставка податку) = 12102,40 грн. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності позивача перебуває один обєкт нерухомого майна: житловий будинок (обєкт житлової нерухомості), загальною площею 498,2 кв.м., розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Космодемянської Зої, будинок 25. Отже, стовідсоткова пільга з податку на нерухоме майно розповсюджується саме на обєкти нежитлової нерухомості, на не може застосовуватися до обєкту житлової нерухомості житлового будинку позивача. Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України). Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. Отже, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області при визначенні суми податкового зобовязання позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 та 2017 роки вірно враховано загальну площу житлового будинку, що складає 498,2 кв.м. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно приписів ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно пп.266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року у відповідності пп.266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПКУ.

Положеннями пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до пільги для житлового будинку, встановленої рішенням, сільської ради та відповідної ставки, податку.

Відповідно до п.п. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 Податкового кодексу України Верховна ОСОБА_2 України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад;

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

У підпункті 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає суду підстави дійти висновку про те, що Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VIII з 01.01.2015 року в Україні до переліку місцевих податків і зборів було віднесено обовязковий новий вид місцевого податку на майно, а саме податок на нерухоме майно, відмінне від земельного податку.

При цьому, до повноважень Верховної ОСОБА_2 України належить визначення переліку місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, та положень, визначених в пунктах 7.1, 7.2 статті 7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів (тобто, щодо платників податку та обєкту оподаткування), в той час як до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень належить прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Таким чином, місцеві ради за Податковим кодексом України мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок (і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за планови

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) перебуває житловий будинок з вбудованими приміщеннями, обєкт житлової нерухомості загальною площею 498,2 м.кв., з них житлова площа 223,3 кв.м., розташований за адресою: м.Мелітополь, вул. З. Космодемянської, 25.

Рішенням сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області від 29.01.2016 №2/6 затверджено ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової та нежитлової нерухомості на 2016 рік та рішенням сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1/4 від 14.07.2016 встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової та нежитлової нерухомості на 2017 рік.

На підставі наведених даних у автоматичному режимі засобами ІС «Податковий блок» ГУ ДФС у Запорізькій області були сформовані:

1) податкове повідомлення-рішення № 46111-13 від 19.06.2017 з податку на нерухоме майно за 2016 рік на суму 10423,19грн., розрахунок зроблено наступним чином:

498,2 м.кв. (загальна площа будинку) - 120м.кв. (пільгова площа, що не оподатковується) * 27,56грн. (ставка податку) = 10423,19 грн;

2) податкове повідомлення-рішення № 0-0832 від 17.05.2018 з податку на нерухоме майно за 2017 рік. на суму 12102,40грн. розрахунок зроблено наступним чином:

498,2 м.кв. (загальна площа будинку) - 120м.кв. (пільгова площа, що не оподатковується) * 32грн. (ставка податку) = 12102,40 грн.

Стосовно доводів позивача щодо неправомірності винесення податкового повідомлення-рішення № 46111-13 від 19.06.2017 суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПКУ рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII (далі - Закон № 909-VIII) було внесено зміни до ст. 266 Податкового кодексу України.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01 січня 2016 року, визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

У відповідності до зазначених норм Мелітопольська міська рада Запорізької області у місячний строк рішенням № 2/6 від 29.01.2016 встановила податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової та нежитлової нерухомості на території м. Мелітополя на 2016 рік.

Отже, у 2016 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, що свідчить про відсутність обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 № 808/144/18 та постанові Верховного Суду від 08.05.2018 №819/1605/17. Верховний Суд у даних судових рішеннях прийшов до висновків, що податковий орган при визначенні позивачу податкового зобов'язання за 2016 рік діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для нарахування позивачу, як власнику житлової нерухомості, що є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, грошового зобов'язання за 2016 рік.

Стосовно доводів позивача щодо неправомірності винесення податкового повідомлення-рішення № 0-0832 від 17.05.2018 суд зазначає наступне.

Позивач у адміністративному позові стверджує, що рішення Мелітопольської міської ради від 14.07.2016 оприлюднено до 15 липня 2016 року не було, у звязку з чим не підлягало застосуванню при нарахуванні податку у 2017 році.

Дане твердження позивача не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки рішення Мелітопольської міської ради від 14.07.2016 № 1/4 було офіційно опубліковано 14.07.2016 року у газеті Новий день, копія якого додано до матеріалів справи відповідачем.

Стосовно доводів позивача щодо зменшення бази оподаткування суд зазначає наступне.

Пунктом 4 рішенням сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1/4 від 14.07.2016 встановлено, що стовідсоткова пільга з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується на території міста Мелітополя, надається на наступні обєкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб:

- захисні споруди цивільного захисту населення, що використовуються лише за цільовим призначенням захисні споруди цивільного захисту;

- обєкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому порядку та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями);

- господарські (присадибні) будівлі допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, склади, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо, очисні споруди;

- обєкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції або законсервовані та не використовуються за призначенням.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власності позивача перебуває один обєкт нерухомого майна: житловий будинок (обєкт житлової нерухомості), загальною площею 498,2 кв.м., розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Космодемянської Зої, будинок 25.

Отже, стовідсоткова пільга з податку на нерухоме майно розповсюджується саме на обєкти нежитлової нерухомості, та не може застосовуватися до обєкту житлової нерухомості житлового будинку позивача.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Отже, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області при визначенні суми податкового зобовязання позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 та 2017 роки вірно враховано загальну площу житлового будинку, що складає 498,2 кв.м.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року № 819/1605/17, відповідно до якої суд не приймає доводи заявника касаційної скарги щодо невіднесення до обєктів нежитлової нерухомості огорожі з воротами, мийки, навісу загальною площею 612,2 кв.м., з огляду на положення статті 266 Податкового кодексу України, які визначають, що базою оподаткування є загальна площа обєкта нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, яка обчислюється на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що і було здійснено контролюючим органом в межах спірних правовідносин.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Тозоєвича (72300, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. З. Космодемянської, 25) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69000, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 березня 2019 року

Суддя О.О.Артоуз