Справа № 480/476/19
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2019 р. Справа № 480/476/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченко Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/476/19
за позовом ОСОБА_1
до Сумської митниці ДФС
про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці ДФС (далі - відповідач), в якій просять визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 31.01.2019 № UA 805180/2019/000011/2.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. У письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що в процесі перевірки заявлених декларантом позивача у митній декларації відомостей щодо імпортованого товару встановлено необєктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах. Зокрема, на підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надано рахунок-фактуру від 26.11.2018 № 20180702 від 26.11.2018 із зазначенням ціни товару 8350 євро з посиланням на документ № 1851504. Разом з рахунком-фактурою до митного оформлення було надано платіжне доручення в іноземній валюті (МТ103 вихідний через SWIFT) від 22.11.2018 № 0408004, відповідно до якого була здійснена оплата за транспортний засіб OPEL, модель ZAFIRA, номер кузова (VIN): W0LPE9E3XH1049895 у сумі 8000 ЄВРО, яка відрізняється від цінової інформації, зазначеної в рахунку фактурі. Відповідач зауважує, що відповідно до вищевказаного платіжного доручення, оплата за товар була здійснена на підставі інвойсу від 21.11.2018 № 1851504, який в свою чергу не було надано декларантом. На запит митного органу позивач додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару не надав, а тому відповідач вважає, що оскаржуване рішення є правомірним.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що уповноваженою особою на декларування було допущено помилку у номері кузова (VIN) в описовій частині товару, що декларується, під час заповнення графи 31 митної декларації. Так, в графі 31 митної декларації зазначений номер кузова (VIN): WOLPE9E3ХН1019895, в той час як, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, платіжним дорученням в іноземній валюті (МТ103 вихідний через SWIFT) від 22.11.201, експортною накладною від 26.11.2018 та рахунком-фактурою від 26.11.2018 номер кузова (VIN) придбаного позивачем автомобілю марки OPEL модель ZAFIRA TOURER WOLPE9E3XH1049895. Внаслідок зазначених обставин митна формальність "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів" за кодом класифікатору 103-1 "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів" спрацювала на підставі даних (VIN-коду), що не мають відношення до товару (автомобілю), наданому для митного оформлення.
Крім того, позивач звертає увагу на те, що розбіжність у відомостях, зазначених у рахунку-фактурі та у платіжному дорученні виникла у звязку з тим, що позивач здійснив готівкою передоплату за автомобіль у розмірі 300 євро та доплату за фаркоп, який передбачений комплектацією транспортного засобу, у розмірі 50 євро. Проте, відповідно до ч. 7 ст. 57 Митного кодексу України платежі необовязково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Оскільки, фактурною вартістю, відповідно до ч. 18 п. 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 651, є ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару, в митній декларації від 30.01.2019 № UА805180/2018/002785 позивач вказав фактурну вартість придбаного ним автомобіля в сумі 8350 євро, що цілком підтверджується наданими ним документами та не спростовано відповідачем.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21.11.2018 ОСОБА_1 придбав у компанії VANHOO CARTRADING NV, Бельгія, товар - легковий автомобіль марки OPEL модель ZAFIRA TOURER, номер кузова (VIN) WOLPE9E3XH1049895, робочий об'єкт двигуна 1598 куб. см., 2016 календарного року виготовлення, 2017 модельного року виготовлення, тип двигуна дизельний, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.11.2018 (а.с. 13-14).
Згідно умов договору сума передоплати склала 300 євро, яка підлягала сплаті готівкою, залишок в сумі 8000 євро покупець повинен перерахувати на банківський рахунок, зазначений у договорі.
22.11.2018 на виконання умов вищевказаного договору ОСОБА_1 здійснив оплату за товар в сумі 8000 євро, що підтверджується копією квитанції про SWIFT-переказ на рахунок ВЕ07 2850 2667 8766 VANHOO CARTRADING NV (код 59х) 8000 євро (код 33В), в якій в деталях платежу (код 70) зазначено: "покупка OPEL ZAFIRA інвойс 1851504 від 21/11/2018 KRASOVSKYI ANDRII VIN WOLPE9E3XH1049895" (а.с. 15).
22.01.2019 позивачем ввезено придбаний транспортний засіб на митну територію України через Волинську митницю ДФС.
30.01.2019 з метою митного оформлення придбаного автомобіля декларантом позивача, ФОП ОСОБА_3, до Сумської митниці ДФС було подано декларацію UA805180/2019/002785, згідно із якою митна вартість автомобіля визначена в сумі 8350,00 євро (а.с. 40-41).
У графі 31 митної декларації зазначено: Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1 шт. Марка OPEL Модель ZAFIRA Номер кузова (VІN): WOLPE9E3XH1019895 Календарний рік виготовлення 2016 Модельний рік виготовлення 2017 Тип двигуна дизельний Робочий об'єм циліндрів двигуна 1598 см.куб. Місць для сидіння, включаючи місце водія 5. Тип кузова універсал. Призначений для перевезення людей по дорогах загального користування. Колір білий. Наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначено в акті митного огляду: пошкоджено задній бампер, кришку багажника, передній бампер, решітку радіатора, капот, спрацьовані подушки безпеки. Показник електронного одометру: 160410 км. Колісна формула: 4х2.
Як встановлено із витягу з автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» (а.с. 39), під час здійснення митного оформлення автомобіля автоматизованою системою управління ризиками за митною декларацією від 30.01.2019 № UА805180/2018/002785 було сформовано митні формальності за наступними кодами класифікатору:
- 101-1 "Витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації або засвідчених в установленому порядку їх копій, якщо законодавством не передбачено подання документів".
Коментар: По агенту з митного оформлення (гр. 54 МД) відсоток відмовлених та/або відкликаних митних декларацій складає 26 % за останній місяць. Звернути увагу на правильність заповнення митної декларації та відповідність задекларованих відомостей щодо фактичних даних про вантаж.;
- 103-1 "Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби".
- 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;
- 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів».
30.01.2019 Сумською митницею ДФС направлено декларанту позивача, ФОП ОСОБА_3, запит, в якому зазначено, що на підтвердження митної вартості необхідно надати:
1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт), та додатки до нього;
3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару
4) інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
5) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (а.с. 46).
Листом від 31.01.2019 декларант повідомив Сумську митницю ДФС, що по підтвердженню митної вартості транспортного засобу (декларація UA805180/2019/002785 від 30.01.2019) додаткових документів надати не має можливості (а.с. 47).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно із ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
Згідно із частиною першою статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України).
Відповідно до положень ч. 4 та ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч. 9 ст. 58 МК України).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 57 цього Кодексу).
З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Крім того, це узгоджується з визначеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.
Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із частинами 4 та 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).
Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11 вересня 2015 року N 689 (далі - Методичні рекомендації).
Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п'ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.
При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).
Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин другої, четвертої - шостої статті 54, статті 58 Митного кодексу України та пунктів 6, 7 Методичних рекомендацій надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
При цьому, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим силу частини п'ятої ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).
Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, подані ОСОБА_1 до митного органу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідають переліку документів, встановлених частиною третьою статті 53 МК України.
При цьому, викладений у рішенні про коригування митної вартості висновок про необєктивність та недостатню підтвердженість наданих позивачем відомостей сформований Сумською митницею ДФС за результатами перевірки, здійсненої із застосуванням системи управління ризиками.
Згідно з частиною 4 статті 337 Митного кодексу України, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Єдиний підхід до здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками встановлено Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 N 684.
Відповідно до пунктів 1,2,3, розділу VII Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 N 684, за результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками (далі - СУР), що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей.
Перелік митних формальностей за результатами застосування СУР містить відомості про:
1) назву митної формальності;
2) підрозділ/посадову особу - ініціатора включення митної формальності до переліку, прізвище, ініціали посадової особи, яка безпосередньо доповнила перелік;
3) підстави включення митної формальності до переліку;
4) вид митної формальності (обовязкова, обовязкова за умови, у разі потреби);
5) повідомлення до митної формальності.
Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) ДФС при проведенні митного контролю та митного оформлення з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів.
Відповідно до пункту 9 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 грудня 2018 року № 1077 (далі - Порядок) рішення про проведення перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортних засобів приймається органом доходів і зборів на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу.
Як встановлено з матеріалів справи, при заповненні митної декларації в графі 31 декларантом було допущено помилку, а саме неправильно вказано VIN-код транспортного засобу, який підлягав декларуванню - WOLPE9E3ХН1019895, в той час як згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VIN-код придбаного позивачем автомобіля - WOLPE9E3ХН1049895.
Із аналізу наведених обставин суд дійшов висновку, що автоматизована система управління ризиками спрацювала на підставі даних VIN-коду, що не стосується автомобіля, наданого до митного оформлення, а отже відсутні підстави вважати що товар, за ціною якого митний орган скоригував митну вартість, є ідентичним імпортованому позивачем товару, а саме автомобілю марки OPEL модель ZAFIRA TOURER ідентифікаційний номер (VIN) WOLPE9E3XH1049895.
Аргументи відповідача про те, що під час прийняття рішення про коригування митної вартості крім VIN-коду досліджувались й інші характеристики транспортного засобу, суд не бере до уваги, оскільки в оскаржуваному рішенні підставою для визначення митної вартості вказано саме цінову інформацію, наявну в митного органу по даному транспортному засобу з конкретним ідентифікаційним номером (VIN).
Крім того, приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним методом (за ціною ідентичних товарів), митний орган не брав до уваги наявність чи відсутність пошкоджень у ідентичного товару, не зважаючи на те, що у рішенні від 31.01.2019 № UA 805180/2019/000011/2 в графі 26 "Опис товарів" щодо товару, митна вартість якого підлягає коригуванню, зазначено: наявні пошкодження, ознаки експлуатації зазначено в акті митного огляду: пошкоджено задній бампер, кришку багажника, передній бампер, решітку радіатора, капот, спрацьовані подушки безпеки.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що визначає обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:
- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);
- невірно проведений розрахунок митної вартості;
- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;
- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб, матеріли справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.
Зі змісту рішення Сумської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 31.01.2019 № UA 805180/2019/000011/2 вбачається, що воно не містить належного обґрунтування виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом та обґрунтування застосування другорядного методу (за ціною ідентичних товарів).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим та безпідставним, а документи, подані позивачем до митного органу, відповідають вимогам чинного законодавства, а, отже, і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товару, тому визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за другорядним методом (за ціною ідентичних товарів) здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Згідно із ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області судові витрати в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 31.01.2019 № UA 805180/2019/000011/2.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 25.03.2019.