Справа № 637/233/19
Суддя: Стеганцов С. М.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 637/233/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року селище Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

за участю секретаря Реуцької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Шевченківського ВП в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

04 березня 2019 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом, яким просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 202109 від 26.01.2019 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Позивач зазначив в позові, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що на час його зупинки у нього було дійсне тимчасове посвідчення на право керування транспортними засобами.

Постанова була складена в порушення ст. 268, 287-289 КУпАП, не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення і за які порушення останній був зупинений.

У судовому засіданні позивач підтримав свій позов та наполягав на його задоволенні.

Ухвалою судді від 06.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 19.03.2019 року, так як в постанові не зазначено отримання рекомендованого листа.

15.03..2019 року відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками, однак, відзив на позовну заяву суду не надав.

В суді працівник поліції заперечував проти позову, але підтвердив, що позивач був зупинений без будь яких підстав не через порушення правил дорожнього руху, а через те, що раніше нібито він був позбавлений права керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з постанови серії ДПО18 №202109 від 26.01.2019 року (а.с.5,8), позивач 26.01.2019 року о 19 год. 40 хв. рухався на своєму автомобілі (мікроавтобусі) «Мегсеdеs Веns Vitо» д.н.з. НОМЕР_1 по сел. Шевченкове Харківської області.

При зупинці позивача поліцейським інспектором СРПП Шевченківського ВП Купянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2, поліцейський зазначив, що позивач не мав водійського посвідчення, чим порушив пункт 2.1. А ПДР України, чим передбачена відповідальність частиною 4 статті 126. КУпАП.

Потім на позивача була складена постанова і він був притягнутий до відповідальності по ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративний штраф в розмірі 510 гривень.

Позивач в суді пояснив, що при зупинці він поліцейському надавав тимчасовий дозвіл на право керування транспортом до 20.03.2019 року, але поліцейський на це не реагував, а склав протокол.

В суді поліцейський підтвердив, що позивач надавав йому тимчасовий дозвіл на керування транспортом до 20.03.2019 року, але він вважав, оскільки позивача позбавили права керування транспортом то він не мав права керувати транспортом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, при цьому, особа уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобовязана по-перше встановити склад правопорушення, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга і третя статті 122.

Позивач в суді пояснив що був безпричинно зупинений працівниками патрульної поліції, потім по відношенню до нього була складена постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за те, що він керував транспортом без посвідчення водія.

Позивач вважає, що ніяких порушень правил дорожнього руху він не скоював, його вина у скоєнні правопорушення відповідачем не доведена він надав поліцейському тимчасовий талон на дозвіл керування транспортом, замість вилучених у нього прав, але поліцейських все рівно склав на нього постанову про порушення ним ч.4 ст.126 КУпАП.

Також суд зазначає, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач оспорював допущене порушення і адміністративне стягнення, що на нього накладалось, тому поліцейський зобовязаний був відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Але поліцейський в порушення вимог даної статті протокол не склав. З самої постанови складеної поліцейським вбачається, що позивач був не згоден з зазначеним в постанові порушенням і адміністративним стягненням в звязку з чим відмовився її підписувати.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів вини позивача на підтвердження порушення позивачем правил ПДР України.

За нормою ч.2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.4ст.159 КАС України,неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов безповажних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З самої постанови також не вбачається коли постанова була надіслана позивачу рекомендованим листом за вхідним номером, що передбачено самим бланком постанови.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що постанова про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розділом ХІ вищезазначеної інструкції, передбачено, що в разі вилучення посвідчення водія і позбавлення права керувати транспортними засобами водію видається тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа.

Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України.

Як в КУпАП так і в Інструкції зазначено, до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл (додаток 8) на право керування транспортним засобом строком до трьох місяців з дати вилучення посвідчення.

Корінець до тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом заповнюється поліцейським, який його видав, та надалі зберігається у відповідному підрозділі для здійснення належного контролю за правомірністю його видачі і в подальшому вилученні після спливу строку на який було видано згідно інструкції, строк дії тимчасового дозволу три місяці, ст.. 265-1 КУпАП.

Позивач мав право керувати транспортними засобами вказаної категорії в тимчасовому дозволі до часу вилучення працівниками поліції цього дозволу, але не більше 3-х місяців з дня видачі до 20.03.2019 року.

Відповідно до ч. 3. ст. 286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно з ч.1ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись статтями ч.4 ст.126 КУпАП, ст..ст. 2, 3, 5, 9,77, 242-246, 255, 286 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Шевченківського ВП в Харківській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №202109 від 26.01.2019 року, складену поліцейським СРПП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду або через Шевченківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Шевченківського районного суду ОСОБА_3