Справа № 754/5440/17
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року

Київ

справа № 754/5440/17

провадження № К/9901/43625/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н. В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Собків Я.М., Вівдиченко Т.Р., Сорочка Є.О. від 25 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 пенсії за вислугу років з 7 квітня 2017 року відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції від 26 липня 2001 року), виходячи із розрахунку 90 процентів від суми його місячної (чинної) заробітної плати, обчисленої за останні 60 календарні місяці роботи.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити призначення та виплату ОСОБА_2 пенсії за вислугу років з 7 квітня 2017 року відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції від 26 липня 2001 року), виходячи із розрахунку 90 процентів від суми його місячної (чинної) заробітної плати, обчисленої за останні 60 календарні місяці роботи.

3. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, оскільки на час роботи ОСОБА_2 на посадах в органах прокуратури для нього діяли гарантії пенсійного забезпечення як для працівника прокуратури. Зміст та обсяг соціальних гарантій, які досягнуті працівниками прокуратури, не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві було задоволено. Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що Отже, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, частини 13 та 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, які визначали право на перерахунок пенсій працівникам прокуратури, втратили чинність, у зв'язку з чим законодавчо визначені підстави для такого перерахунку пенсії відсутні.

Крім того, частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте, Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято. У зв'язку з цим, у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року та залишити в силі постанову Деснянського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 з 30 березня 1999 року працював в органах прокуратури.

7 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києва із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (у редакції від 26 липня 2001 року), маючи стаж роботи 22 роки 4 місяці 22 дні, у тому числі на посадах слідчих та прокурорів - 18 років 08 днів.

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного Фонду України у м. Києві листом від 21 квітня 2017 року повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії посилаючись на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, згідно якого 3 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

8. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

На момент призначення позивача на роботу в органи прокуратури України (30 березня 1999 року) діяв Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, яким працівникам прокуратури надавалися досить суттєві соціальні гарантії, у тому числі і право на пенсію за вислугою років при наявності стажу роботи понад 20 років.

Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII суттєво звужене його право на пенсію за вислугою років. Відповідно до статті 22 Конституції України звуження змісту та обсягу існуючих прав особи не допускається.

10. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 5 листопада 1991 року, що діяла до 1 жовтня 2011 року) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 процентів від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 процентів місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

12. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

13. З 15 липня 2015 року стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратила чинність, у зв'язку із набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VI.

14. Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 7 квітня 2017 року спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI.

15. Згідно із статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. У прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 1 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того, чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

17. Станом на дату звернення позивачки до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення їй пенсії за вислугу років були: а) вислуга років - 23 роки; б) стаж на посадах прокурорів - 13 років.

18. Судами попередніх інстанцій встановлено, що вислуга років позивачки станом на час звернення до відповідача складала 22 роки 4 місяці 22 дні, в тому числі стаж роботи на посадах працівника прокуратури 18 років 18 днів, тобто вислуга років є меншою від 23 річного стажу, визначеного частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, що не надає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років.

19. Посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися є безпідставним, оскільки у період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року, що діяла до 30 вересня 2011 року, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років, а тому, у період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивачки.

20. У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26 червня 2014 року, пункт 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

21. Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки зазнали змін норми законодавства щодо призначення пенсій працівникам органів прокуратури, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача не було «законних сподівань», які могли б підпадати під дію статті 1 Першого протоколу.

22. Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

23. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі №752/2806/17, від 30 серпня 2018 року у справі № 212/7438/16-а, від 31 жовтня 2018 року у справі № 638/1952/17.

24. Оскільки вислуга років позивача не достатня для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач не порушив права позивача на пенсію.

25. Коли стаж позивача за вислугу років не достатній для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а в період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, відсутні підстави для призначення та виплати позивачу пенсії за вислугу років з 7 квітня 2017 року відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

27. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про необґрунтованість позовних вимог, проте з підстав, викладених судом касаційної інстанції.

28. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції, у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає зміні у його мотивувальній частині щодо мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року змінити у мотивувальній частині щодо мотивів відмови у задоволенні позову.

В решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

судді Я. О. Берназюк

М.І. Гриців