Справа № 520/8815/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 р.Справа № 520/8815/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків по справі № 520/8815/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей»;

-скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 10 протоколу №94 від 21.09.2018;

-зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України № 975 від 25.12.2013, у зв`язку з встановленням йому третьої групи інвалідності в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, та надіслати вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 для видання наказу про виплату такої допомоги ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно направити документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги розпоряднику бюджетних коштів - Міністерству оборони України;

-зобов`язатиМіністерство оборони Україниподати звіт про виконання судового рішення протягом 45 днів з дня набрання ним чинності, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2018р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Харківського обласного військового комісаріата (вул. Коцарська, буд. 56, м. Харків, 61052, ), Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року у справі № 520/8815/18 скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що йому з 04.04.2017 р. вперше встановлено 3 групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, а суд помилково послався та взяв за основу свого рішення правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 26.06.2018 року по справі № 750/5074/17, оскільки фактичні обставини у справі, яку він розглядав, та у справі, розглянутій Верховним Судом - різні. Так, Верховний Суд розглядав справу за позовом особи, якій внаслідок поранення та контузії, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, інвалідність третьої групи встановлено у 2010 році та підтверджено у 2013 році (тобто - до 01.01.2014 р). Враховуючи, що позивачу інвалідність встановлена у зв`язку з пораненням, контузією - обмеження у часі встановлення інвалідності (не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби) - на нього не розповсюджуються. Вважає, що суд, відмінностей між визначеними законом підставами встановлення інвалідності не врахував, що призвело до помилкового тлумачення приписів п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей. Також, зазначив, що на час встановлення йому інвалідності, зміни щодо розміру грошової допомоги не були внесені до п. 6 Порядку №975, тому вважає, що має право на 150-кратний розмір такої допомоги від прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. З огляду на викладене, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 308, 311 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , з 17.10.1985 по 03.03.1987 проходив дійсну військову службу у Збройних Силах, в тому числі приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан в складі військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №459452 від 10 квітня 2017 року, ОСОБА_1 з 04.04.2017 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням III групи інвалідності, поранення, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації №94 від 21.09.2018, позивача повідомлено про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги, оскільки йому інвалідність встановлено понад 3-х місячний строк після звільнення зі служби.

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки позивач був звільнений з лав Збройних Сил в 1987 році, а III групу інвалідності йому було встановлено у 2017 році, тобто на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі встановлення останнім інвалідності після спливу трьох місячного строку після звільнення зі служби.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016, який набрав чинності з 01.01.2017, п. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», викладено в новій редакції, відповідно до якої: «встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві".

На виконання зазначеної редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.13 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Відповідно до абз. 3 п. 2 цієї постанови уряду (в редакції чинній на день встановлення позивачу інвалідності) встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що інвалідність позивачу була встановлена з 04.04.2017 року, а тому при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу, необхідно керуватися законодавством, що діяло на цей день, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 01.01.2017 та Порядком №975.

Так, відповідно до пп. 6 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на день встановлення позивачу інвалідності), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року визначено, що цей Закон набирає чинності з 01.01.2017 року.

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону, до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 №335, були внесені зміни до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Відповідно до п. 2 цієї постанови, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 січня 2017 року.

Згідно з пп. 3 п.6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві.

Таким чином, враховуючи те, що позивач був звільнений з лав Збройних Сил в 1987 році, а інвалідність йому було встановлено у 2017 році, тобто в рази більше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, колегія суддів приходить до висновку, що права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №750/5074/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі встановлення останнім інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вказує на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 року по справі № 520/8815/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.А. Спаскін