Справа № 826/12365/16
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

представника позивача: - Кизенко Д.О.,

представника відповідача: - Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП» до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив:

- визнати протиправним податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві № від 12 травня 2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві № від 12 травня 2016 року винесено контролюючим органом без урахування діючих на час здійснення позивачем спірних господарських операцій (2014 рік) норм чинного законодавства, які не передбачали обов'язкової реєстрації коригування зменшення сум податкових зобов'язань.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Фактор Енергогруп» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Фактор Енергогруп»:

п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижене суму ПДВ, що підлягає сплаті в бюджет на загальну суму 1 249 999,00 грн., в тому числі по періодах: за серпень 2014 р. на суму 1 249 998,00 грн., за вересень 2014 р. на суму 1,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 27.04.2016 року № 187/26-15-14-02-03/37333655 та винесено податкове повідомлення-рішення від 12.05.2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 562 499,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 1 249 999,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 312 500,00 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) працівники податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п. 86.1 ст. 86 цього ж Кодексу).

Водночас, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Розгляду заперечень кореспондує обов'язок контролюючого органу надати мотивовану відповідь на них, при цьому, грошове зобов'язання визначається платнику податків, з урахуванням останньої.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2016 року позивачем було подано відповідачу заперечення на акт перевірки № 187/26-15-14-02-03/37333655 від 27.04.2016 р., отримання якого підтверджується вхідним реєстраційним штемпелем ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачу та отримання ним повідомлення контролюючого органу про дату і місце розгляду заперечень, а також, зважаючи на відсутність доказів їх розгляду контролюючим органом по суті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем порушено положення п. 86.7, п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України.

Контролюючим органом не надано вмотивованих пояснень або заперечень з даного приводу.

По суті спірних правовідносин варто зазначити наступне.

У ході перевірки встановлено, що ТОВ «Фактор Енергогруп» мало фінансово-господарські взаємовідносини з контрагентами (постачальниками) на поставку паливно-мастильних матеріалів (дизельне паливо) відповідно до договорів купівлі-продажу, а саме з:

- ТОВ «Авалком» - договір від 12.08.2014 р. № 1208-АФ на суму 100 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 16666,00 грн.;

- ТОВ «Техноопт Торг» - договір від 05.08.2014 р. № 05/08/ТФ на суму 200 000,00 грн., в тому числі ПДВ 33333,3 грн.;

- ТОВ ЕНВЦ «Фобос» - договір від 01.08.2014 р. № 01/08-ФОФ на суму 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 33333,3 грн.;

- ТОВ «Керч Ойл» - договір від 04.08.2014 р. № 04/08-КФ на суму 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 33333,3 грн.;

- ТОВ «Санта Софія» - договір від 04.08.2014 р. № 0408/СФЕ на суму 250000,00 грн., у тому числі ПДВ 41666,6 грн.;

- ТОВ «Ространснафтопродукт» - договір від 05.08.2014 р. № 05-08/РФ на суму 300000,00 грн., у тому числі ПДВ 50 000,00 грн.;

- ТОВ «Маніфесто» - договір від 06.08.2014 р. № 06/08/МФЕ на суму 400000,00 грн., в тому числі ПДВ 66666,6 грн.;

- ТОВ «Медеол» - договір від 04.06.2014 р. № 0808/МеФ на суму 400000,00 грн., у тому числі ПДВ 66666,6 грн.;

- ТОВ «Центрет» - договір від 12.08.2014 р. № 1208/ЦФ на суму 400000,00 грн., у тому числі ПДВ 66666,6 грн.;

- ТОВ «Фактор Енерго» - договір від 01.08.2014 р. № 01/08-ФФ на суму 400000,00 грн., у тому числі ПДВ 66666,6 грн.;

- ТОВ «Інтел Капітал» - договір від 04.08.2014 р. № 04/08/ІФ на суму 500000,00 грн., у тому числі ПДВ 83333,3 грн.;

- ТОВ «Укрфрут» - договір від 07.08.2014 р. № 0708/14УФ на суму 500000,00 грн., у тому числі ПДВ 83333,3 грн.;

- ТОВ «Мередіна» - договір від 12.08.2014 р. № 1208-14ДТ на суму 750000,00 грн., у тому числі ПДВ 125000,00 грн.;

- ТОВ «Мистраль» - договір від 11.08.2014 р. № 1108/МФЕГ на суму 800000,00 грн., у тому числі ПДВ 133333,3 грн.;

- ТОВ «Бізнес Капітал» - договір від 06.08.2014 р. № 0608-14/БФ на суму 800000,00 грн., у тому числі ПДВ 133333,3 грн.;

- ТОВ «Нафто Зелатр» - договір від 30.07.2014 р. № 30/07-НФ на суму 1300000,00 грн., у тому числі ПДВ 216666,6 грн.

Позивач зазначає, що розрахунки здійснювалися на підставі попередніх оплат покупців.

Проведеною перевіркою встановлено заниження задекларованих ТОВ «Фактор Енергогруп» показників у рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20%, крім імпорту товарів» на загальну суму 1 249 999,00 грн.

Відповідач зазначає, що позивачем не відображено суми ПДВ за вищевказаними господарськими операціями за першою подією, що призвело до їх заниження.

У той же час, згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень (а.с. 168-199 т.1) вбачається, що позивачем до завершення звітного податкового періоду було повернуто всім вище згаданим покупцям отримані від них суми попередньої оплати, що відповідачем враховано не було.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

На підставі вищевказаної норми та, у зв'язку із поверненням сум попередніх оплат, позивач провів коригування (зменшення) сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що відображено в облікових регістрах позивача за серпень 2014 р., що узгоджується із приписами пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України.

З урахуванням положень наведених норм, позивачем було сформовано та передано згаданим вище контрагентам розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних. Факт надання розрахунків коригування підтверджено підписами уповноважених представників сторін та засвідчено печатками покупців.

Разом з тим, в акті перевірки не зазначено про факт зменшення позивачем податкових зобов'язань.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача, викладені в листі від 11.05.2016 року № 10632/10/26-15-14-02-03 «Про розгляд листа від 28.04.2016 р. № 236/ф», щодо відсутності у позивача права на коригування (зменшення) зобов'язань з податку на додану вартість на підставі повернення попередньої оплати в зв'язку із відсутністю реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних у єдиному реєстрі, оскільки діюча на той час норма не ставила право на зменшення зобов'язань в залежність від факту реєстрації відповідного коригування в єдиному реєстрі. Вказаний обов'язок з'явився з 01.01.2015 року на підставі пп. 10 п. 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 р. N 1621-VII. Натомість, фінансово-господарські операції позивача з його контрагентами були вчинені протягом 2014 року.

Зокрема, положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Як вбачається зі змісту висновків акту перевірки від 27.04.2016 року № 187/26-15-14-02-03/37333655 позивачем порушено вимоги п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України.

Разом із тим, аналіз змісту зазначеної статті не дає підстав для висновку, що дії позивача в даному випадку містять ознаки порушення вимог податкового законодавства, про які зазначає відповідач.

Необґрунтованими є посилання відповідача на відсутність між позивачем та його контрагентами ритмічних та безперервних господарських відносин, оскільки, в даному випадку, йдеться про повернення сум авансових платежів (попередньої оплати) за товар, а не дослідження їх реальності.

Аналіз фактичних обставин справи та норм чинного законодавства свідчить про помилковість висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 27.04.2016 р. № 187/26-15-14-02-03/37333655 щодо порушення позивачем правила першої події, неврахування відповідачем діючих на час здійснення позивачем спірних господарських операцій норм чинного законодавства, які не передбачали обов'язкової реєстрації коригування зменшення сум податкових зобов'язань, що дає підстави дійти висновку про протиправність винесеного ГУ ДФС у м. Києві оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 249 999,00 грн.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 19 березня 2019 року.