Справа № 808/816/18
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

19 березня 2019 року

справа №808/816/18

адміністративне провадження №К/9901/4201/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

при секретарі судового засідання Статілко Ю.С.

за участю представників

позивача - Барсукової І.Г. за довіреністю від 25 січня 2018 року

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у складі судді Прасова О.О.

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у складі суддів Сафронової С.В., Чепурнова Д.В., Мельника В.В.

по справі № 808/816/18

за позовом Державного підприємства «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МіГремонт»

до Офісу великих платників податків ДФС

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року Державне підприємство «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МіГремонт» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 листопада 2017 року №, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 178 419 грн 00 коп. (у тому числі, відшкодовано на день складання податкового повідомлення-рішення - 178 419 грн 00 коп.) та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 89 209 грн 50 коп. та №, яким позивачу зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість на суму 291 156 грн, з мотивів безпідставності їх прийняття.

14 травня 2018 року рішенням Запорізького окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року, адміністративний позов задоволений в повному обсязі, визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 13 листопада 2017 року №, №.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з безпідставності спірних податкових повідомлень-рішень, оскільки встановили правомірність формування позивачем податкового кредиту за господарськими операціями з Товариствами з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», «Авіа-Комплект», «Омікрон Ек», «Авиатехкомплект», «Гелікоптер», «Капіталпромінвест», Приватним підприємством «НВП «Спецтех Капітал», що вплинуло на визначення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду податкової декларації за липень 2017 року, а також на визначення бюджетного відшкодування за липень 2017 року. Суди попередніх інстанцій дослідили документи податкового та бухгалтерського обліку Підприємства, аналіз яких зумовив висновок про те, що податковий кредит сформований позивачем на підставі відповідних первинних документів та податкових накладних, які відображають реальність господарських операцій та спричинили реальні зміни майнового стану платника податків.

У лютому 2019 року податковим органом подано касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки, вказує на недоліки подорожних листів, відсутність сертифікатів (паспортів) якості, специфікацій по деяким з договорів, аналізує податкову звітність постачальників та судову практику Верховного Суду, при цьому мотивів того в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права касаційна скарга не утримує. Порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій відповідач вбачає у не встановленні фактичних обставин у справі.

13 лютого 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано справу № 808/816/18 з суду першої інстанції.

26 лютого 2019 року справа № 808/816/18 надійшла до Верховного Суду.

04 березня 2019 року від Підприємства до Суду надійшов відзив на касаційну скаргу податкового органу, в якому позивач спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішенні відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Запорізьким управлінням Офісу великих платників податків ДФС з 22 серпня 2017 року по 18 вересня 2017 року проведено камеральну перевірку Підприємства з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року, за результатами якої складений актом №959/28-10-47-07/07917635 від 18 вересня 2017 року (далі - акт камеральної перевірки).

Відповідно до висновків акта камеральної перевірки підприємством порушено абз. «а» пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.1, абз. «б», «в» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, пп.1 п.4, пп.5 п.5 Розділу V «Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26 січня 2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за №159/28289, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за липень 2017 року на суму 178 419 грн 00 коп.; завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) податкової декларації за липень 2017 року на суму 291 156 грн.

Підприємство не погоджуючись з висновками акта камеральної перевірки подало до Офісу великих платників податків ДФС заперечення, які розглянуті та за результатами розгляду заперечень призначено нову перевірку з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за липень 2017 року.

У жовтні 2017 року податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства, за результатами якої складено акт №100/28-10-47-07/07917635 від 31 жовтня 2017 року (далі - акт документальної перевірки).

Цією перевіркою встановлено порушення Підприємством тих самих норм податкового законодавства, що і при камеральній перевірці, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) податкової декларації за липень 2017 року на суму 178419 грн. 00 коп.; завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) податкової декларації за липень 2017 року на суму 291156 грн.

13 листопада 2017 року керівником податкового органу на підставі актів камеральної та документальної перевірок згідно з пунктом 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у сумі 178 419 грн (у тому числі відшкодовано 178419 грн) та застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 89209 грн 50 коп. та №, яким Підприємству зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість у сумі 291 156 грн.

Склад податкових правопорушень доводиться податковим органом висновком про нереальність здійснення господарських відносин з Товариствами з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка», «Авіа-Комплект», «Омікрон Ек», «Авиатехкомплект», «Гелікоптер», «Капіталпромінвест», Приватним підприємством «НВП «Спецтех Капітал», відсутністю об'єктів оподаткування.

Дослідивши матеріали справи, суди попередніх інстанцій установили, що між Підприємством (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авиатехкомплект» (продавець, постачальник) укладено договір купівлі-продажу №3977/3/2015 від 21 серпня 2015 року, згідно умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар згідно номенклатури, по ціні та в кількості вказаній у специфікаціях, покупець з свого боку приймає товар та оплачує за нього. Господарські взаємовідносини з цим контрагентом відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. Згідно специфікацій № 21, № 22, № 23, № 24, № 25, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авиатехкомплект» здійснювало поставку гвинтів 3166А, гайок 3301А, гайок 5кд, заклепок витяж. тощо. Оплата за товар здійснена відповідно до рахунків на оплату, наявних в матеріалах справи. Оплата за отриманий товар згідно договору підтверджується копіями платіжних доручень. Відпуск товару здійснювався відповідно до видаткових накладних № 43 від 03 липня 2017 року, № 49 від 19 липня 2017 року, № 50 від 19 липня 2017 року, № 51 від 19 липня 2017 року, № 52 від 19 липня 2017 року, № 53 від 27 липня 2017 року, № 54 від 27 липня 2017 року.

Між Підприємством (покупець) та Приватним підприємством «Науково-виробниче підприємство «Спецтех Капітал» (продавець, постачальник) укладено договір поставки № 2442 від 19 жовтня 2016 року, згідно умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар згідно номенклатури, по ціні та в кількості вказаній у специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору, покупець з свого боку приймає товар та оплачує за нього. Згідно специфікації постачальник здійснював поставку вібраторів S65-247-12 у кількості 5 шт. Відпуск товару здійснювався відповідно до видаткової накладної № 29 від 24 липня 2017 року.

Між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Омікрон Ек» (продавець, постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 4107/3/2016 від 27 січня 2016 року, згідно умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар згідно номенклатури, по ціні та в кількості вказаній у специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору, покупець з свого боку приймає товар та оплачує за нього. Згідно специфікацій № 61, № 59, № 57, № 55, № 56, № 58, № 60 - ТОВ «Омікрон Ек» здійснювало поставку реле рпс32а, перемикачів азк1м-5,0, мікросхем 301нр1жв, транзисторів тощо. Оплата за товар здійснена відповідно до рахунків на оплату. Оплата за отриманий товар згідно договору підтверджується копіями платіжних доручень. Відпуск товару здійснювався відповідно до видаткових накладних № 0708 від 14 липня 2017 року, № 0709 від 14 липня 2017 року, № 0711 від 14 липня 2017 року, № 0732 від 24 липня 2017 року, № 0728 від 24 липня 2017 року, № 0710 від 24 липня 2017 року, № 0731 від 24 липня 2017 року.

12 січня 2017 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (продавець, постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 4370/3/2017, згідно умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар згідно номенклатури, по ціні та в кількості вказаній у специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору, покупець з свого боку приймає товар та оплачує за нього. Згідно специфікацій продавець здійснив поставку мікросхем, реле, транзисторів, діодів тощо. Позивач сплатив за отриманий товар відповідно до рахунків-фактур. Оплата за отриманий товар згідно договору підтверджується копіями платіжних доручень. Відпуск товару здійснювався відповідно до видаткових накладних № РН-0002010 від 03 липня 2017 року, № РН-0002008 від 03 липня 2017 року, № РН-0002016 від 03 липня 2017 року, № РН-0002009 від 03 липня 2017 року, № РН-0002090 від 04 липня 2017 року, № РН-0002091 від 17 липня 2017 року, № РН-0002108 від 10 липня 2017 року, № РН-0002095 від 10 липня 2017 року, № РН-0002096 від 10 липня 2017 року, № РН-0002189 від 17 липня 2017 року, № РН-0002192 від 17 липня 2017 року, № РН-0002311 від 26 липня 2017 року, № РН-0002309 від 26 липня 2017 року, № РН-0002308 від 26 липня 2017 року, № РН-0002307 від 26 липня 2017 року, № РН-0002310 від 26 липня 2017 року.

08 лютого 2016 року між Підприємством (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталпромінвест» (продавець, постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 08-02-01, згідно умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар згідно номенклатури, по ціні та в кількості вказаній у специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору, покупець з свого боку приймає товар та оплачує за нього. Згідно специфікацій продавець здійснив поставку Підприємству плоскогубців скобовіджимних, труб 8*1 АМГ2М. Оплата за товар здійснена відповідно до рахунків на оплату, наявних в матеріалах справи та підтверджується копіями платіжних доручень. Відпуск товару здійснювався відповідно до видаткових накладних № 621 від 03 липня 2017 року, № 672 від 17 липня 2017 року.

12 травня 2016 року між Підприємством (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гелікоптер» (продавець, постачальник) укладено договір купівлі-продажу № 4202/3/2016, згідно умов якого постачальник зобов'язувався передати у власність покупця товар згідно номенклатури, по ціні та в кількості вказаній у специфікаціях, що є невід'ємною частиною договору, покупець з свого боку приймає товар та оплачує за нього. Згідно специфікацій продавець здійснив поставку Підприємству - ламп СМ-28-1,5, щіток тощо. Оплата за товар здійснена відповідно до рахунку на оплату № 159 від 13 червня 2017 року, та підтверджується копією платіжного доручення № 5640 від 31 липня 2017 року на суму 4584,00 грн. Відпуск товару здійснювався відповідно до видаткових накладних № 159 від 06 липня 2017 року, № 160 від 06 липня 2017 року.

Позивачем надано до суду путьові листи, оскільки перевезення товарів за деякими договорами позивач здійснював власним автотранспортом. В матеріалах справи наявний журнал обліку транспортних засобів, що заїжджають на територію підприємства.

Судами попередніх інстанцій здійснений системний аналіз положень пунктів 198.2, 198.6 статті 198, пунктів 200.1 - 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, який зумовив висновок про те, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Аналіз положень пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, статей 1, 2, 3, 4 частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», здійснений судами попередніх інстанцій, зумовив висновок про те, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, суди попередніх інстанцій встановили, що вони відповідають положенням частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є підставами для бухгалтерського обліку господарських операцій, відображають їх реальний характер.

Суд не погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені вимоги до письмових доказів, якими згідно з частиною першою цієї статті є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За положеннями частини другої цієї статті, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом (частина третя статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п'ята статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною шостою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Аналіз положень норм статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що письмові докази подаються до суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Відповідність копії письмового доказу оригіналу засвідчується підписом учасника справи, у якого знаходиться оригінал, із зазначенням дати такого засвідчення. Суд може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Об'єктом дослідження та оцінки судами попередніх інстанцій в межах спірних правовідносин стали договори, укладені позивачем з його контрагентами, специфікації до договорів, платіжні доручення, рахунки-фактури, рахунки на оплату, видаткові накладні, поворотні накладні, книга обліку внесення (ввезення) ТМЦ, путьові листи, картки обліку категорійних матеріальних засобів, акт камеральної перевірки, акт документальної перевірки, які долучені до матеріалів справи у вигляді неякісних світлокопій, не засвідчених підписом відповідного учасника справи, а відтак до матеріалів справи, яка складається з трьох томів, жодна відповідна копія документа, як письмового доказу, не долучена. Зазначене зумовлює висновок про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема правил оцінки доказів, встановлення обставин справи на підставі недопустимих та недостовірних доказів в порушення положень статей 74, 75 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначає Підприємство у відзиві на касаційну скаргу відповідача, податковий орган не спростовує наявність зареєстрованих податкових накладних, що підтверджують суму податкового кредиту, оформлених належним чином, складених та зареєстрованих платником податку на додану вартість.

При цьому, питання відповідності податкових накладних вимогам податкового законодавства, факт їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних судами попередніх інстанцій не досліджувався, самі податкові накладні не витребувані, до матеріалів справи не долучені, хоча вони є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця та є основною підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановивши фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року у справі № 808/816/18 скасувати.

Адміністративну справу № 808/816/18 направити на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер