Справа № 520/14605/17
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 р. м.ОдесаСправа № 520/14605/17

Категорія:2.1 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 05.10.2018 р

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії та просив: визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у сфері управлінської діяльності з питань трудового законодавства, зобов'язати Міністерство оборони України об'єктивно, всебічно та у встановлений законом термін перевірити скаргу ОСОБА_3 і повідомити його письмово про результати перевірки скарги та про суть прийнятого рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що на підставі вимог Міністерства оборони України, Наказами начальника Квартирно-експлуатаційного відділу (далі КЕВ) м. Одеси від 07 лютого 2017 року №62, від 13 лютого 2017 року №67, від 27 березня 2017 року №109 він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани. Позивач оскаржив в суді вказані накази, так як вважає, що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності протиправно.

Крім вищевказаного дисциплінарного стягнення, накладеного на нього, зменшився розмір його заробітної плати з лютого 2017 року в порівняні з минулими місяцями роботи. З неофіційно отриманої інформації від працівника КЕВ м. Одеси він позбавлений премії в повному розмірі, але за, що конкретно позбавлений позивач премії до теперішнього часу не знає.

Для отримання необхідної інформації про причини значного зменшення з лютого 2017 року розміру заробітної плати позивач неодноразово звертався до начальника КЕВ м. Одеси, а також до вищестоящого керівництва Міністерства оборони України, однак жодної інформації про причини значного зменшення розміру заробітної плати, йому не надано.

В подальшому, позивач 13 жовтня 2017 року звернувся зі скаргою до Міністерства оборони України на підставі ст. 28 Закону України "Про звернення громадян", однак до сьогоднішнього дня не отримав відповідь на подану скаргу.

Позивач вважає дії відповідача, щодо не розгляду його скарги в установлений Законом строк протиправними.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволені позову з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволений.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у сфері управлінської діяльності з питань трудового законодавства, щодо всебічного, об'єктивного в установлений термін розгляду скарги позивача від 13 жовтня 2017 року.

Зобов'язано Міністерство оборони України об'єктивно, всебічно та у встановлений законом термін перевірити скаргу ОСОБА_3 і повідомити його письмово про результати перевірки скарги та про суть прийнятого рішення.

В апеляційній скарзі Міністерства оборони України ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказується, що суд першої інстанції не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Доводи апеляційної скарги:

- Апелянт вважав, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, при цьому, посилався на ст.ст. 2, 3, 15 Закону України "Про звернення громадян", Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарний статут Збройних Сил України, Указ Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", Постанови Кабінету Міністрів України: від 30 листопада 2011 року №1242 "Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади", від 12 серпня 2009 року №898 "Про взаємодію органів виконавчої влади та державної установи "Урядовий контактний центр", "Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та ЗС України" затверджену наказом Міністра оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, "Положення про Відділ по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України" затверджене наказом Міністра оборони України №417 від 18 червня 2013 року. Також, апелянт стверджував, що скарга позивача була розглянута в порядку, визначеному чинним законодавством, та уповноваженою на те особою та надана відповідь в встановленим законом строк, а твердження суду першої інстанції щодо доручення розгляду скарги ОСОБА_3 посадовій особі дії якої оскаржувалися не відповідає дійсності, так як в скарзі скаржник просить поновити його права на отримання відповіді та копії наказів від начальника КЕВ м. Одеси, а не від особи, яка згідно вимог Закону України "Про звернення громадян" та розпорядження заступника Міністра оборони України здійснила розгляд скарги та надала скаржнику відповідь, а саме начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління (далі Головного КЕУ) ЗС України (м. Київ).

- Апелянт вважав, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, яке виразилося у незалученні до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного КЕУ ЗС України, що, на думку апелянта, є окремою підставою для скасування судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказував, що апеляційна скарга не спростовує висновки суду першої інстанції і не дає підстав вважати, що судом, при розгляді справи, допущені порушення норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

13 жовтня 2017 року ОСОБА_3 направив поштовою кореспонденцією на адресу Міністра оборони України скаргу на бездіяльність керівників Головного КЕУ ЗСУ, Південного територіального КЕУ щодо поновлення його прав на отримання від начальника КЕВ м. Одеси полковника ОСОБА_2 копій наказів про позбавлення інженера виробничого відділення КЕВ м. Одеси - ОСОБА_3 премії за кожний місяць, починаючи з лютого 2017 року.

ОСОБА_3 зазначав, що керівник КЕВ м. Одеси з наказами про позбавлення його премій не ознайомив, а неодноразові звернення про видачу копій цих наказів залишив без уваги, чим позбавив працівника права на звернення до суду за захистом порушених прав, що містяться в умовах трудового договору. ОСОБА_3 просив Міністра поновити право на отримання відповіді від начальника КЕВ м. Одеси щодо підстав позбавлення щомісячної премії з наданням відповідних наказів.

В матеріалах справи наявний лист КЕУ ЗСУ № 303/7/1/1229 від 16 листопада 2017 року, яким повідомлено позивача, що за результатами розгляду скарги ГУ надано відповідне доручення начальнику Південного територіального КЕУ щодо забезпечення отримання позивачем всіх копій документів, які необхідні для реалізації його конституційного права для звернення до суду (а.с.29).

Також в листі за №303/7/1/1229 зазначено, що за результатами проведеного аналізу наданих копій документів, порушень щодо необ'єктивного розгляду звернень не встановлено, окрім факту порушення ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" Південним територіальним КЕУ у частині порушення строків розгляду скарги від 15 квітня 2017 року (відповідь надіслана за вих. від 02 червня 2017 року №303/22/2/190).

Однак на час розгляду справи позивач так і не отримав запитувані ним документи.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що звернення (скарга) ОСОБА_3 від 13 жовтня 2017 року оформлене належним чином, направлене Міністру оборони України і містить посилання на порушення керівниками Головного КЕУ ЗСУ і Південного територіального КЕУ особистого права громадянина. Просив поновити його права на отримання відповіді та наказів про позбавлення премії.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи відповідача щодо направлення позивачу відповіді по суті заданих запитань у зверненні, так само як і надіслання копій наказів, що запитувалися.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції зробив висновок, що адміністративний позов належить до задоволення у повному обсязі.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", якими регулюються правовідносини між сторонами.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України стверджувало про порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про звернення громадян":

- Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань);

- Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

- Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

- Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, оскільки, звернення (скарга) позивача було прийнято Міністерством оборони та ідентифіковано, як звернення подане в порядку Закону України "Про звернення громадян", Міністерство оборони було зобов'язане, у відповідності з приписами ч.1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" - об'єктивно і вчасно розглянути звернення, перевірити викладені в ньому факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, повідомити громадянина про наслідки розгляду заяви.

З матеріалів справи вбачається, що Міністерством оборони, в даному випадку, обов'язок встановлений ч.1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" виконаний не був, що безумовно є порушенням права позивача закріпленого вищенаведеними положеннями Закону України "Про звернення громадян".

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарний статут Збройних Сил України, Указ Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування", Постанови Кабінету Міністрів України: від 30 листопада 2011 року №1242 "Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади", від 12 серпня 2009 року №898 "Про взаємодію органів виконавчої влади та державної установи "Урядовий контактний центр", "Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та ЗС України" затверджену наказом Міністра оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, "Положення про Відділ по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України" затверджене наказом Міністра оборони України №417 від 18 червня 2013 року, з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами у справі регламентуються, насамперед, положеннями Закону України "Про звернення громадян" і порушення положень цього Закону з боку Міністерства оборони правильно встановлені судом першої інстанції, з чим повністю погоджується судова колегія апеляційного адміністративного суду.

Також, судова колегія зазначає, що підзаконні нормативні акти на які посилався апелянт ("Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та ЗС України" № 735 від 28 грудня 2016 року та "Положення про Відділ по роботі з громадянами та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України" №417 від 18 червня 2013 року) не можуть суперечити положенням Закону України "Про звернення громадян".

Крім того, судова колегія вважає необхідним акцентувати увагу на помилковому трактовані апелянтом змісту положень вказаних підзаконних нормативних актів, які деталізують та конкретизують дії посадових осіб Міністерства оборони при виконанні вимог Закону України "Про звернення громадян", але ніяким чином не звільнять апелянта від виконання обов'язку встановленого приписами ч.1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян".

Помилковим та таким, що ґрунтується на помилковому розумінні правових норм є твердження апелянта, про те, що позивач не відноситься до переліку категорії осіб, обов'язок розгляду звернень яких, покладено виключно особисто на перших керівників державних органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, як це встановлено ч.2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" та пп. 2.5. "Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та ЗС України" № 735 від 28 грудня 2016 року.

Так, позивач дійсно не відноситься до категорії осіб, розгляд звернень яких покладений ч.2 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" виключно особисто на перших керівників державних органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій (в даному випадку на Міністра оборони України), але судом першої інстанції і не встановлений обов'язок відповісти на звернення позивача виключно особисто Міністра оборони. Суд першої інстанції зобов'язав виконати приписи Закону України "Про звернення громадян" Міністерство оборони в порядку, встановленому ч.1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян".

Також помилковим, судова колегія вважає довід апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке виразилося у незалученні до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне КЕУ ЗС України, оскільки звернення позивача було направлено безпосередньо до Міністерства оборони, і було прийнято саме Міністерством оборони, як належне звернення в порядку Закону України "Про звернення громадян". Крім того, Головне КЕУ ЗС України є структурною одиницею і прямо підпорядковано апелянту. Враховуючи наведене, відсутні будь які підстави, для залучення до справи Головного КЕУ ЗС України.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат (ст. 139 КАС України)

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук'янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.