Справа № 825/2153/15-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2019 року

Київ

справа №825/2153/15-а

адміністративне провадження №К/9901/3031/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року (суддя Бородавкіна С.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року (судді Межевич М.В., Земляна Г.В., Сорочко Є.О.) у справі № 825/2153/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» Приходька Володимира Олександровича (далі - Уповноважена особа; Фонд; Банк відповідно) про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов'язати Уповноважену особу включити її (ОСОБА_1.) майнові вимоги до реєстру акцептованих кредиторів Банку.

Суди встановили, що 07 жовтня 2013 року позивачка та Банк уклали договір № 592375 строкового банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті, за умовами якого сума вкладу складає 140316 доларів США та залучається строком з моменту зарахування вкладу на рахунок по 13 жовтня 2014 року включно під 9 процентів річних.

Також 21 травня та 17 червня 2014 року позивачка та Банк уклали договір № 643704 та № 649587 строкового банківського вкладу (депозиту), за умовами якого сума вкладу складає 40 000 грн і 65 000 грн та залучається строком з моменту зарахування вкладу на рахунок по 21 листопада 2014 року та 22 червня 2015 року відповідно включно під 23,5 процентів річних.

02 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Банку із заявами про дострокове повернення вкладів.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 30 січня 2015 року № 66 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк», виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 30 січня 2015 року № 18 «Про початок ліквідації Банку «Демарк», згідно з яким з 30 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на 1 рік з 30 січня 2015 року по 29 січня 2016 року.

Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Банку призначено начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Приходько В.О.

Листом від 13 травня 2015 року № 18/06-1551 Уповноважена особа Фонду відмовила в задоволенні заяви про кредиторські вимоги у зв'язку з пропуском позивачкою строку звернення з відповідними вимогами до Банку.

Позивачка, вважаючи, що її протиправно не виплатили залишок коштів за вкладами за рахунок Фонду, звернулася до суду з цим позовом.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 13 липня 2015 року у задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 09 вересня 2015 року це рішення залишив без змін.

ОСОБА_1 не погодилася із рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій і подала касаційну скаргу з вимогами про їх скасування та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог.

Верховний Суд переглянув рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 18 квітня 2018 року (справа № 826/7532/16) виснував, що на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. У свою чергу, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Поряд з тим, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статті 52 Закону № 4452-VI за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у пункті 3 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI.

Повноваження Фонду як ліквідатора, що закріплені у частині перші статті 48 Закону № 4452-VI, збігаються за змістом із повноваженнями розпорядника майна у справі про банкрутство, які закріплені у частинах третій, п'ятій статті 22 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII).

Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У четвертій черзі задовольняються грошові вимоги щодо вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Отож, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справи, фактичні обставини якої є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суди помилково розглянули справу за правилами адміністративної юрисдикції.

За змістом частин першої та другої статті 341 КАС (в редакції після 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За наведених обставин, рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа - закриттю.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року скасувати, а справу закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко