Справа № 388/1876/18
Суддя: Степанов С. В.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 388/1876/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

20.03.2019 року Долинський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Степанов С.В.

при секретарі Лінській Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Долинська адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Новобузького відділу поліції в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_2, Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 893084 від 09.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єктом владних повноважень - поліцейським СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції ОСОБА_2 09.12.2018 року винесено постанову серії ДПО18 № 893084 від 09.12.2018p., про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в сумі 255 грн.

09.12.2018 року вищезазначеним інспектором винесено постанову про те, що позивач керуючи транспортним засобом МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався з м. Миколаїв у напрямку м. Кривий Ріг та на ОСОБА_3 у м. Новий Буг, автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з підстав порушення дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», тим самим порушив п.33 ПДР України, за що ч.1 ст.12 КУпАП передбачена відповідальність,у звязку з чим була складена постанова та накладено штраф в розмірі 255 гривень. Позивач пояснив, що є пильним і уважним водієм, чітко дотримується правил дорожнього руху, тому рухаючись 09.12.2018 року на своєму автомобілі у м. Новий Буг не зустрічав на своєму шляху дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». Позивач вважає винесену постанову не законною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, поліцейським не було розяснення права і обовязки правопорушника. Поліцейський не надав змоги скористатись правовою допомогою правопорушнику. В звязку з цим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Відзивів, клопотань, заперечень та пояснень від учасників по справі до суду не надходило.

Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку з наступного.

У матеріалах справи є копія постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 893084 від 09.12.2018р. відносно ОСОБА_1, яка не містить показів будь яких свідків, чи інших доказів факту правопорушення (а.с.11).

За приписами ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України. КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.10.1.1 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» дорожні знаки повинні розташовуватися так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлу так і в темний час доби,була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення). Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менше як 100 метрів за напрямком руху та розміщеними не вище 6 метрів над рівнем проїжджої частини.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, в розмірі 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За таких обставин відповідачем не доведено правомірність складання постанови, факт скоєння правопорушення, відповідачем не надано інших доказів про скоєння правопорушення позивачем, а тому заявлений позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Таким чином суд вважає, що згідно матеріалів справи не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

За наявних у справі доказів немає можливості зробити висновок про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказаною постановою. З урахуванням наведених обставин, суд не погоджується з висновком інспектора поліції про наявність в діях позивача складу правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням та не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 122, 251, 252, 268, 278-280, 285, 287, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статями 5, 19, 20, 241-246, 250, 286 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 1 Новобузького відділу поліції в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_2, Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 893084 від 09.12.2018 року задовольнити.

Скасувати постанову зафіксовану не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 893084, винесену 09 грудня 2018 року поліцейським СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_4