Справа № 520/8631/18
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 р. Справа № 520/8631/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Шаталовій Н.В.,

за участі представників:

позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 року до Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_4, з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову (Т.1 а.с. 34 - 39) та заявою про зміну підстав адміністративного позову (Т.2 а.с. 12 - 16), просить суд:

- скасувати податкові повідомлення - рішення №№ 5, 5, 5, 5, 5, 5, 5, 5 від 11.07.2018 року, рішення про застосування штрафних санкцій №№ 5, 5, 5 від 11.07.2018 року, які прийняті Головним управлінням ДФС у Харківській області;

- скасувати вимогу про сплату боргу №5 від 11.07.2018 року, сформовану Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Ухвалою суду від 19.11.2018 року відкрито провадження в даній адміністративній справі. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.02.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання від 18.02.2019 року, було закрито підготовче провадження по адміністративній справі та вирішено перейти до розгляду справи по суті.

Обґрунтовуючи вимоги адміністративного позову зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування фінансових санкцій та вимога є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки висновки акту перевірки, на підставі яких їх винесено, є необґрунтованими. Окрім того, з акту перевірки не зрозуміло, з яких даних податковий орган виходив роблячи висновок про завищення валових витрат як наслідок встановленого завищення вартості придбаних позивачем ТМЦ за період 2015 - 2017 роки, тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду з даним позовом.

05.12.2018 року (Вх. № 01-26/65666/18) представником відповідача було надано до суду відзив на позов (Т.1 а.с.111 - 112), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вказав, що викладені в позові доводи не відповідають фактичним обставинам справи та нормам діючого законодавства та зазначив, що в ході проведеної у відношенні ФО-П ОСОБА_4 планової виїзної перевірки встановлено ряд порушень, а саме: 1) завищено валові витрати на загальну суму 917 860,48 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу та податку на доходи з фізичних осіб за період з 2015 року по 2017 року; 2) занижено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 213 076,16 грн.; 3) не перераховано до бюджету військовий збір у розмірі 13 767,91 грн.; 4) невикористання придбаних товарів/послуг у межах провадження господарської діяльності, що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 95 366,00 грн. за грудень 2017 року; 5) не зареєстровано податкові накладні на суму 95 366,00 грн. по придбаним товарам/послуга, які не використовувались платником податків у межах провадження господарської діяльності; 6) несвоєчасно зареєстровано податкові накладні на суму 3 200,00 грн.; 7) несвоєчасно сплачено суми ПДВ у розмірі 1 195,00 грн.; 8) несвоєчасно сплачено єдиний соціальний внесок; 9) платником податків не подано до податкового органу розрахунок 1-ДФ за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року та первинні документи до перевірки за період, що перевірявся.

В заяві про зміну підстав позову (Т.2 а.с. 12 - 16) представником позивача підтримано вимоги позову та зазначено, що дані загального оподатковуваного доходу зазначені платником податків у декларації за 2015 - 2017 роки збігаються з даними перевірки. Розбіжності в даних відсутні. Також зазначив, що податковий орган в акті перевірки неправомірно відніс укладені позивачем з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 договори позички від 01.01.2015 року та від 15.11.2017 року до договорів найму транспортного засобу та застосував норми ЦК України. Оскільки податковим органом зроблено висновок що нікчемні угоди не створюють правових наслідків, тому позивач не включив витрати на утримання, використання, обслуговування автомобілів до валових витрат. Таким чином, висновки акту перевірки є безпідставними, а винесенні рішення та вимога підлягають скасуванню в судовому порядку.

В наданих до суду додаткових поясненнях (Т.2 а.с. 31) представник відповідача також підтримав доводи відзиву на позов та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі враховуючи їх безпідставність та необґрунтованість.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пославшись на обставини викладені в позові та уточнень до адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61072), зареєстрований як фізична особа - підприємець 18.01.2001 року за № 00020427. Позивач як платник податків перебуває на податковому обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова з 18.01.2001 року за № 13086. Як платник ПДВ позивач зареєстрований 25.06.2007 року за № 100134242.

На підставі наказу на проведення перевірки № 2631 від 12.04.2018 року ГУ ДФС в Харківській області було проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи ОСОБА_4 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт документальної планової виїзної перевірки від 25.06.2018 року № 2599/20-40-13-15/НОМЕР_1 (Т.1 а.с. 114 - 220).

У висновках акту перевірки від 25.06.2018 року № 2599/20-40-13-15/НОМЕР_1 зазначено про встановлені в ході проведеної перевірки порушення ФО-П ОСОБА_4 Д,Г., а саме:

1) п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст. 188, абз.5 п.198.5 (г) ст. 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 95366,00 грн., у тому числі по періодах: грудень 2017 р. у сумі 95366,00 грн.;

2) п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до порушення порядку реєстрації податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 95366,00 грн. у т.ч. за грудень 2017 р.;

3) п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до порушення термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригуванні податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних;

4) пп.16.1.2, пп.16.1.12 п.16.1 ст. 16, п.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, у результаті ненадання платником податків первинних документів за перевіряємий період;

5) п.177.2, ст. 177, пп.177.4.5, пп.177.4.6 п.177.4 ст. 177, пп.177.5.3, п.177.5 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме заниження суми податкового зобов'язання за 2015 - 2017 рр. з податку на доходи фізичних осіб у сумі 161205,71 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: за 2015 р. на суму 25680,22 грн. за 2016 р. на суму 77982,77 грн. за 2017 р. на суму 57542,72 грн.;

6) абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме заниження сум страхових внесків від суми чистого доходу за 2015 - 2017 рр. у сумі 213076,16 грн.;

7) п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, а саме ненарахування та неперерахування військового збору з сум чистого оподаткованого доходу за 2015 -2017 р.р. у сумі 13767,91 грн.;

8) п.203.2 ст. 203 Податкового Кодексу України, за що передбачено застосування штрафної санкції по податку додану вартість у розмірі 20%;

9) абз.2, абз.3 ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме несвоєчасне перерахування на рахунки органів ДФС України сум єдиного внеску, протягом граничних строків;

10) п. 177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України, а саме не зареєстровано Книги обліку доходів та витрат;

11) п.176.2 (б) ст. 176 Податкового кодексу України, а саме платник податків у періоді з 01.01.2015 р. по 30.06.2016 р. не подавав податкові розрахунки за формою 1-ДФ суми доходів, що виплачувалися приватним підприємцям з ознакою доходу „157;

12) постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 р., ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме допуск працівника до роботи без належного оформлення трудового договору у періоді з лютого 2015 р. по листопад 2016 р.

На підставі висновків акту перевірки від 25.06.2018 року № 2599/20-40-13-15/НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС у Харківській області у відношенні позивача було прийнято податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а також податкова вимога, а саме:

1) податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 201507,14 грн., з яких: 161 205,71 грн. - основний платіж, 40 301,43 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (Т.1 а.с. 228);

2) вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2018 року № 5, за якою загальна сума боргу платника єдиного внеску станом на 25.06.2018 року становить 212 974,08 грн. (Т.1 а.с. 230);

3) рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.07.2018 року №5, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 42 130,08 грн. (Т.1 а.с. 229);

4) податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: військовий збір на загальну суму 17 209,89 грн., з яких: 13 767,91 грн. - основний платіж, 3 441,98 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (Т.1 а.с. 226);

5) податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на суму 119 207,50 грн., з яких: 95 366,00 грн. - основний платіж, 23 841,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи) (Т.1 а.с. 227);

6) податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, яким у зв'язку із встановленням відсутності складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПК України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 95 366,00 грн. застосовано штраф в розмірі 50% на суму 47 683,00 грн. (Т.1 а.с. 225);

7) податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 3200,00 грн. застосовано штраф в розмірі 10% - 320,00 грн. (Т.1 а.с. 224);

8) податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, яким за затримку на 1137 календарних днів сплати фізичною особою грошового зобов'язання з ПДВ на суму 1 195,00 грн. застосовано штраф у розмірі 20% - 239,00 грн. (Т.1 а.с. 231);

9) рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за невиплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.07.2018 року № 5, яким за несплату (неперерахуваня) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 22.03.2011 року по 29.12.2017 року застосовано штраф у розмірі 10% - 740,48 грн. та нараховано пеню 0,1% суми недоїмки - 16 988,44 грн. (Т.1 а.с. 232);

10) рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за невиплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.07.2018 року № 5, яким за несплату (неперерахуваня) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 09.10.2017 року по 27.12.2017 року застосовано штраф у розмірі 10% - 140,80 грн. та нараховано пеню 0,1% суми недоїмки - 2 894,14 грн. (Т.1 а.с. 221);

11) податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, яким за неподання розрахунку 1-ДФ за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року з податку на доходи фізичних осіб застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. (Т.1 а.с. 223);

12) податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, яким за неподання платником податків первинних документів до перевірки за перевіряємий період застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 510,00 грн. (Т.1 а.с. 222).

Позивач, не погодившись з зазначеними податковим повідомленнями - рішеннями, рішеннями про застосування фінансових санкцій та вимогою, звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З приводу правомірності винесення Головним управлінням ДФС у Харківській області оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 201507,14 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.07.2018 року №5 про застосування штрафних санкцій в розмірі 42 130,08 грн., податкового повідомлення - рішення від 11.07.2018 року №5 про збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору на 17 209,89 грн. та формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2018 року №5 на суму 212 974,08 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.177.1, 177.2 ст. 177 ПК України (в редакції з 01.01.2015 року), доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: - витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; - витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); - обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; - суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; - інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

З аналізу норм, закріплених у статті 177 ПК України слідує, що необхідною умовою для віднесення витрат, понесених платником податку на придбання товарів (послуг), до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, є безпосередній зв'язок з отриманням доходу.

Отже, фізична особа - підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, відображає у складі доходу виручку у грошовій та негрошовій формі. При цьому, до складу витрат має право включати документально підтверджені витрати господарської діяльності, пов'язані з отриманням такого доходу.

Відповідно до пп.177.4.5 п.177.4 ст. 177 ПК України (в редакції від 01.01.2017 року), не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Як вбачається з акту перевірки, до податкового органу ФО-П ОСОБА_4 було подано наступні податкові декларації про майновий стан і доходи, а саме:

- податкову декларацію № НОМЕР_2 від 09.02.2016 року за 2015 рік на суму загального оподатковуваного доходу в розмірі 602 983,66 грн.;

- податкову декларацію № НОМЕР_3 від 08.02.2017 року за 2016 рік на суму загального оподатковуваного доходу в розмірі 694 708,29 грн.;

- податкову декларацію № НОМЕР_4 від 09.02.2018 року за 2017 рік на суму загального оподатковуваного доходу в розмірі 817 666,70 грн.

Як свідчать зміст акту перевірки, ФО-П ОСОБА_4 використовував в своїй діяльності транспортні засоби на підставі укладених договорів, а саме:

1) між ОСОБА_6 (НОМЕР_5) «Позичкодавець» та ОСОБА_4 «Користувач» укладено договір позички від 01.01.2015 року щодо передачі користувачу на безоплатній основі, транспортний засіб Марки DAF, модель FT 95 ХF, тип сідловий тягач-Е, номер шасі XLRTE47XSOE469048, реєстраційний номер НОМЕР_6, рік випуску 1998 . Договір укладений сторонами на 5 років;

2) між ОСОБА_1 (НОМЕР_7) «Позичкодавець» та ОСОБА_4 «Користувач» укладено договір позички від 15.11.2017 року щодо передачі користувачу на безоплатній основі, транспортний засіб Марки DAF, модель FT ХF 105, тип сідловий тягач-Е, номер шасі XLRTE47МSOE857423, реєстраційний номер НОМЕР_8, рік випуску 2009 та транспортний засіб марки KOGEL, модель Sn 24, номер шасі WKOS760, реєстраційний номер НОМЕР_9, рік випуску 2007. Договір укладений сторонами на 1 рік.

Тип пального зазначених транспортних засобів - дизельне паливо.

Як свідчать дані акту перевірки, до складу валових витрат ФО-П ОСОБА_4 за перевіряємий період (з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року) віднесено: дизельне паливо, газ скраплений, бензин, запчастини, шини, оливо моторне, круг, арматура, єдиний соціальний внесок, виплату заробітної плати, пральна машина, послуги банку та інше.

В результаті проведеної документальної планової перевірки контролюючим органом було встановлено, що за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року до складу витрат платником податків були віднесені витрати без підтвердження зв'язку зі своєю господарською діяльністю та отриманням доходу, оскільки ФО-П ОСОБА_4 не вдалося підтвердити придбання за перевіряємий період ТМЦ на загальну суму 917 860,48 грн., з яких: придбаних у 2015 році ТМЦ на загальну суму 164 941,06 грн. (зокрема, придбання у ПП "ОККО-НАФТОПРОДУКТ" бензин А-92, А-95, у ТОВ "КОМПАС Х" бензин автомобільний А-95, у ПАТ "Укрнафта" автобензин А-92, у ОСОБА_7 бензин А-92, а також придбання у інших осіб інших матеріалів та запчастин) (арк. акту перевірки 11 - 21, Т.1 а.с. 124 - 134); придбаних у 2016 році ТМЦ на загальну суму 433 237,62 грн. (зокрема, придбання у ПП "ОККО-НАФТОПРОДУКТ" бензин А-95, бензин Pullus 95, у ТОВ "ВОГ РІТЕЙЛ" бензин А-95, у ТОВ "ГЕМЕР ТРЕЙД" бензин автомобільний А-95, у ТОВ "ПРОМСТРОЙПРОЕКТ" бензин автомобільний А-92, у ТОВ "ОККО-РІТЕЙЛ" бензин А-95, а також придбання у інших осіб інших матеріалів та запчастин) (арк. акк21 - 41 134 - 154); придбаних у 2017 році ТМЦ на загальну суму 319 681,80 грн. (зокрема, придбання у ТОВ "ОККО-РІТЕЙЛ" бензин А-95, у ПП "УКРПАЛЕТСИСТЕМ" бензин А-95-Євро5-Е5, у ПП "УКРПАЛЕТСИСТЕМ" бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, у ПП "МАРШАЛ" бензин А-95 ЄВРО, у ТОВ "ВОГ РИТЕЙЛ" бензин автомобільний А-95-Євро5-Е5, у ОСОБА_7 бензин А-95, а також придбання у інших осіб інших матеріалів та запчастин) (арк. акту перевірки 41 - 65, Т.1 а.с. 154 - 178).

В судовому засіданні представником позивача не надано доказів протилежного.

Таким чином, ФО-П ОСОБА_4 було безпідставно віднесено до складу валових витрат за перевіряємий період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року суми витрат у загальному розмірі 917 860,48 грн., які не пов'язані з провадженням господарської діяльності та отриманням доходу, в результаті чого платником податку було занижено суму чистого оподатковуваного доходу у загальному розмірі 917 860,48 грн. за 2015 - 2017 роки, відображеного в податкових деклараціях про майновий стан і доходи, з яких: в податковій декларації № НОМЕР_2 від 09.02.2016 року за 2015 рік занижено чистий оподатковуваний дохід на суму 164 941,06 грн.; в податковій декларації № НОМЕР_3 від 08.02.2017 року за 2016 рік занижено чистий оподатковуваний дохід на суму 433 237,62 грн.; в податковій декларації № НОМЕР_4 від 09.02.2018 року за 2017 рік занижено чистий оподатковуваний дохід на суму 319 681,80 грн., що в свою чергу призвело до зменшення суми податку на доходи фізичних осіб на суму 161 205,71 грн. за перевіряємий період.

Таким чином, контролюючим органом правомірно винесено у відношенні позивача оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 року №5 про донарахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 161 205,71 грн. та застосування фінансової санкції в сумі 40 301,43 грн.

Згідно абз.1 п.2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" 8 липня 2010 року № 2464-VI (в редакції, яка діяла у перевіряємий період) (далі - Закон № 2464-VI), єдиний податок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно ч.2 ст. 9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Враховуючи те, що в результаті проведення перевірки встановлено завищення ФО-П ОСОБА_4 витрат за 2015 - 2017 роки, що в свою чергу призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу на суму 917 860,48 грн., що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та на який нараховується єдиний внесок контролюючим органом встановлено зменшення в поданих платником податків звітах за 2015 - 2017 роки суми чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, на загальну суму 872 848.00 грн., з яких: за 2015 рік на суму 164 941,08 грн.; за 2016 рік на суму 426 625,12 грн.; за 2017 рік на суму 281 281,80 грн., що призвело до порушення абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.2 ст. 9 Закону № 2464-VI (арк. акту перевірки 71, Т.1 а.с. 184).

В результаті зменшення суми чистого оподатковуваного доходу за переіряємий період, на який нараховується єдиний внесок, контролюючим органом було нараховано єдиний внесок з чистого оподатковуваного доходу за 2015 - 2017 роки на загальну суму 212 974,08 грн., в т.ч. за: 2015 рік - 57 234,60 грн., за 2016 рік - 93 857,52 грн., за 2017 рік - 61 881,96 грн.

Відповідно до п.3 ч.11 ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

За донарахування органом доходів і зборів платнику податків сум єдиного внеску за 2015 - 2017 роки в сумі 212 974,08 грн. до платника податків також було застосовано штраф в розмірі 42 130,08 грн.

Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

В результаті заниження платником податків суми чистого оподатковуваного доходу в розмірі 917 860,48 грн. за 2015 - 2017 роки ФО-П ОСОБА_4 не було перераховано до бюджету військовий збір, у зв'язку з чим контролюючим органом було визначено суму військового збору у розмірі 13 767,90 грн. виходячи зі ставки 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, а також застосовано штраф у розмірі 3 441,98 грн. за прострочення сплати військового збору.

Таким чином, оскаржувана податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2018 року № 5 на суму єдиного внеску 212 974,08 грн., рішення від 11.07.2018 року №5 про застосування штрафних санкцій в розмірі 42 130,08 грн. та податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5 з нарахування військового збору та штрафної санкції на загальну суму 17 209,89 грн. також є правомірними, правомірність їх винесення контролюючим органом також не спростована представником позивача.

З приводу правомірності винесення ГУ ДФС у Харківській області оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість на суму 119 207,50 грн., з яких: 95 366,00 грн. - основний платіж, 23 841,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи), суд зазначає наступне.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно даних акту перевірки, за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року ФО-П ОСОБА_4 задекларував податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 423072,00 грн.

У період з 2015 року по 2017 рік ФО-П ОСОБА_4 придбав ТМЦ (бензин, газ, листи, послуги з установки ГБО та автомобіль Mersedes-Bens, інші товари) на загальну суму 476 827,59 грн., у зв'язку з чим постачальниками було виписано ФО-П ОСОБА_4 податкові накладні на загальну суму (без ПДВ) 476 827,59 грн. Сума ПДВ по податкових накладних складає 95 365,52 грн. Виписані податкові накладні, повний перелік яких зазначено в акті перевірки (арк. акту перевірки 75 - 98, Т.1 а.с. 188 - 211), було віднесено платником податків до складу податкового кредиту у 2015 - 2017 р.р.

Відповідно до п. 198.5. ст. 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуґ, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п.189.1 ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

З огляду на зазначене, фізична особа - підприємець при придбанні зазначених товарів/послуг має право включити до складу податкового кредиту суму ПДВ з вартості товарів/послуг при наявності належним чином складеної та зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної. При цьому фізична особа - підприємець зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання з ПДВ, виходячи з бази оподаткування ПДВ, визначеної відповідно до п. 188.1 ст. 188 Кодексу, та скласти податкову накладну по придбаних товарів/послуг, які використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, і зареєструвати її в ЄРПН в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації.

Проте, платником податків не було надано до перевірки та до суду доказів використання придбаних ТМЦ (бензин, газ, листи, послуги з установки ГБО та автомобіль Mersedes-Bens, інші товари) на загальну суму 476 827,59 грн. у власній господарській діяльності та залишків придбаних ТМЦ, що свідчить про заниження податкових зобов'язань з ПДВ на суму 95 366,00 грн. за грудень 2017 року.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, яким визначено ПДВ в сумі 95 366,00 грн. та застосовано штраф у розмірі 23 841,50 грн., є правомірним. Доказів протилежного представником позивача до суду не надано.

Суд зауважує, що незважаючи на оскарження ряду податкових повідомлень - рішень, рішень про застосування фінансових санкцій та вимоги про сплату боргу, ФО-П ОСОБА_4 не надано до суду жодного доказу на підтвердження правомірності віднесення у перевіряємий період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року до складу валових витрат суми витрат по придбанню ТМЦ на суму 917 860,48 грн., не підтверджено їх пов'язаності з провадженням господарської діяльності та отриманням доходу за перевіряємий період, також не надано жодного доказу на спростування заниження ПДВ на суму 95 366,00 грн. та доказів використання придбаних ТМЦ на загальну суму 476 827,59 грн. у межах провадження своєї господарської діяльності у перевіряємий період.

Щодо встановленого порушення у вигляді нереєстрації податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 95 366,00 грн. по придбаним товарам/послугам, які не використовувались платником податків у межах провадження своєї господарської діяльності, чим на думку податкового органу порушено п.201.1 ст. 201 ПК України, у звязку із чим до позивача застосовано штраф в розмірі 50% на суму 47 683,00 грн. шляхом винесення податкового повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5, судом встановлені такі обставини.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що придбаний платником податків у своїх контрагентів товар повинен бути проданий іншим особам, що і було зроблено позивачем. При цьому, податкових накладних в результаті продажу товару виписано не було та відповідно не було їх зареєстровано Єдиному реєстрі податкових накладних, що на думку контролюючого органу свідчить про порушення позивачем п.201.1 ст. 201 ПК України.

Фактично, контролюючим органом було оштрафовано позивача за те, що позивач за фактом проданого товару своїм контрагентам не виписав та не зареєстрував в ЄРПН відповідні податкові накладні. Відповідач вказав, що товар було продано позивачем іншим особам. Проте, яким саме особам, коли на які суми відповідач не зазначив.

Відповідно до положень абз.2 п.120-1.2 ст. 120-1 ПК України, відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

За визначенням п.14.1.191 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Системно проаналізувавши приписи наведених норм кодексу, суд доходить висновку, що для кваліфікації господарської операції як обєкту оподаткування ПДВ контролюючому органу належить виявити не лише існування ознак проведення цієї операцій в дійсності (тобто зясувати фізичні умови операції, досягнуті між сторонами домовленості тощо), але й також однозначно ідентифікувати набувача товару як реально існуючого субєкта права за національним законодавством України та встановити справжню (дійсну) договірну вартість товару.

В судовому засіданні представник відповідача стверджував про факт здійснення поставки позивачем відповідного товару іншим невстановленим особам. При цьому, жодного доказу останнього твердження податковим органом під час перевірки не зазначено та до суду не надано. В матеріалах справи також відсутні будь-які пояснення щодо визначення бази оподаткування та дати виникнення податкових зобовязань з податку на додану вартість за встановленими відповідачем операціями, яким чином було встановлено таку договірну вартість товару, який начебто за твердженням відповідача, було відвантажено позивачем на адресу невстановлених покупців та його обов'язок виписати та зареєструвати податкові накладні.

Суд зауважує, що в мотивувальній частині акту перевірки контролюючим органом взагалі відсутнє посилання на встановлення факту продажу платником податків товару на суму 476 827,59 грн. іншим особам, перелік цих осіб, та як наслідок обов'язку виписки податкових накладних по вказаним операціям на суму ПДВ у розмірі 95 366,00 грн. та їх реєстрації в ЄРПН. Лише висновки акту перевірки містять посилання на порушення позивачем п.201.1 ст. 201 ПК України без їх належного обґрунтування.

З огляду на приписи ст.8 Конституції України, суд не знаходить підстав для визнання правильним висновку контролюючого органу про те, що невстановлена операція з реалізації товару невстановленим особам за невстановленою ціною є обєктом справляння ПДВ в Україні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необґрунтованість застосування до позивача штрафу в розмірі 50% на суму 47 683,00 грн. шляхом винесення податкового повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5 та тверджень відповідача про те, що відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний був скласти податкову накладну з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін на адресу невстановлених осіб.

Щодо правомірності винесення контролюючим органом решти податкових повідомлень - рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

В ході проведення перевірки податковим органом встановлено, що ФО-П ОСОБА_4 було виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №№ 1,2,3 за червень 2016 року на загальну суму 3 200,00 грн. поза межами граничних строків їх реєстрації з затримкою на декілька днів (арк. акту перевірки 103) (Т.1 а.с. 216).

Доказів на спростування вказаного представником позивача до суду не надано.

Таким чином, контролюючим органом правомірно винесено податкове повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5 та застосовано до платника податків застосовано штраф в розмірі 10 % суми податкових зобовязань з ПДВ.

Згідно п. 203.2 ст.203 ПК України, сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

В ході проведення перевірки контролюючим органом також встановлено, що позивачем було подано до податкового органу податкову декларацію з ПДВ № НОМЕР_10 від 20.08.2014 року на суму 1 425,00 грн. та порушено термін сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з ПДВ з кількістю днів затримки - 1137 (граничний термін сплати 30.08.2014 року, фактично сплачено 10.10.2017 року 1 195,00 грн.) (арк. акту перевірки 103) (Т.1 а.с. 216 - 217).

Доказів на спростування вказаного представником позивача до суду не надано.

Таким чином, контролюючим органом правомірно застосовано до платника податків застосовано штраф у розмірі 20% - 239,00 грн. шляхом винесення оскаржуваного повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5.

В ході проведення перевірки також встановлено та не спростовано представником позивача, що ФО-П ОСОБА_8 несвоєчасно перераховано та сплачено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Борг (недоїмка) по єдиному внеску самозайнятої особи станом на 01.01.2015 року складає 34 404,20 грн., станом на 31.12.2017 року - 32 996,20 грн. на дату закінчення перевірки складала 40 625,14 грн. Борг на єдиному внеску самозайнятой особи як роботодавця станом на 01.01.2015 року складає 41 868,87 грн. станом на 31.12.2017 року складає 40 573,73 грн. на дату закінчення перевірки 41 868,86 грн.

Таким чином, контролюючим органом правомірно винесено рішення від 11.07.2018 року №5, яким застосовано штраф у розмірі 10% - 140,80 грн. та нараховано пеню 0,1% суми недоїмки - 2 894,14 грн. та рішення від 11.07.2018 року № 5, яким застосовано штраф у розмірі 10% - 740,48 грн. та нараховано пеню 0,1% суми недоїмки - 16 988,44 грн.

Крім того, платником податків також не надано доказів того, що до перевірки ним надавалися витребувані податковим органом первинні документи за перевіряємий період та розрахунок 1-ДФ з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року (арк. акту перевірки 9, 69) (Т.1 а.с. 122, 182, Т.2 а.с. 32 - 33), що також свідчить про правомірність винесення податкових повідомлень - рішень від 11.07.2018 року № 5, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн. та від 11.07.2018 року № 5, яким застосовано штраф у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи, що податковим органом було доведено наданим до суду письмовими поясненнями та іншими доказами правомірність прийнятих податкових повідомлень - рішень №№ 5, 5, 5, 5, 5, 5, 5 від 11.07.2018 року, рішень про застосування про застосування штрафних санкцій №№ 5, 5, 5 від 11.07.2018 року та правомірність формування вимоги про сплату боргу №5 від 11.07.2018 року, обґрунтованість в судовому засіданні представником відповідача висновки акту перевірки в цій частині, та враховуючи відсутність надання до суду позивачем та його представником будь - яких доказів на підтвердження протиправності вказаних рішень та вимоги, необґрунтованість нарахування податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску, військового збору, сум ПДВ, а також застосування штрафних санкцій та нарахування пені, суд дійшов висновку про правомірність прийнятих податковим органом зазначених вище рішень та вимоги.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення - рішення від 11.07.2018 року № 5.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 61072) до Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про скасування податкових повідомлень - рішень, рішень про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення № 5 від 11.07.2018 року, яке прийнято Головним управлінням ДФС у Харківській області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 19 березня 2019 року.

Суддя О.В.Шевченко