Справа № 160/7738/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7738/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року (суддя Прудник С.В.) у справі №160/7738/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили:

- вважати дії Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо не оформлення неповнолітній ОСОБА_3 паспорта у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ протиправними;

- зобовязати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту на імя ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою про місця проживання без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки її персональних даних;

- зобовязати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області вести паспортний облік відносно ОСОБА_3 за раніше встановленими формами за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у тому числі за серією та номером паспорту), без внесення інформації про неї до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі її персональних даних.

В обґрунтуванні заявлених вимог посилались на те, що по досягненню 16-річного віку ОСОБА_3 (неповнолітньої), її законні представники (батьки), не маючи намір оформлювати паспорт у формі пластикової картки типу ID-1, звернулись із заявою від 31.01.2018р. до Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області стосовно питання оформлення ОСОБА_3

ОСОБА_4 паспорту громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та видати їм паспорт виключно у формі паспортної книжечки. Листом від 10.02.2018р. №1218/347 Вільногірський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області повідомив ОСОБА_2 (мати) про те, що кожний громадянин України зобовязаний отримати паспорт громадянина України відповідно до Закону (ID- картка). Позивачі зазначають, що орган міграційної служби не надає та не сприймає жодної альтернативи в оформленні документу на підтвердження особи неповнолітньої ОСОБА_3 Вказували, що відповідач, зобовязуючи неповнолітню оформити заяву анкету для розміщення їх особистих даних в ЄДД, тим самим, порушує конституційні права неповнолітньої щодо нерозповсюдження особистих даних без згоди заявника. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року позов задоволено частково, а саме:

визнано дії Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо не оформлення неповнолітній ОСОБА_3 паспорта у формі паспортної книжечки, що передбачено Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим постановою Верховної ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ протиправними;

зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту на імя ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, фактично мотивовано тим, що норми Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім'я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було встановлене законом) не було необхідним у демократичному суспільстві у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім'я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, не звернув уваги на те, що подана заява про видачу паспорту не відповідала встановленому зразку, до неї не було додано необхідних документів, надання яких передбачено чинним законодавством, у звязку з чим таку заяву відповідачем фактично розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Скаржник вказує на те, що оскільки позивачами не було дотримано необхідної процедури, передбаченої законодавством, то суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання видати паспорт у формі «книжечки».

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просять залишити рішення суду без змін з огляду на його законність і обгрунтованість.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що по досягненню 16-річного віку ОСОБА_3 (неповнолітня), вона особисто та її законні представники ОСОБА_1, ОСОБА_2 (батьки) 31.01.2018 р. звернулись із заявою до Державної міграційної служби у м.Вільногірську Дніпропетровської області про: оформлення бланку паспорту громадянина України без застосування Єдиного державного демографічного реєстру та надання ОСОБА_3 виключно у вигляді паспортної книжечки на підставі Закону України Про громадянство України від 18.01.2001р. №2235 III форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ID 1, форма якої не є паспортом та не є його єдиним зразком; проставлення відмітки реєстрації місця проживання в паспорті; проведення реєстрації громадянства України внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом; ведення обліку щодо ОСОБА_3 за раніше встановленими формами за прізвищам, імям та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації про них до ЄДР чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.

Листом від 10.02.2018р. № 1218/347 Вільногірський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надав відповідь ОСОБА_2 (мати), зазначивши, що відповідно до вимог Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302, паспорт громадянина України у вигляді ID картки оформлюється вперше після досягнення особою 14-річного віку. Зауважив, що кожний громадян України зобовязаний отримати паспорт громадянина України відповідно до Закону.

Окрім цього, Листом від 12.02.2018р. за вих. № Г-321/6/1201-18/1201.4.3/1993 Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повідомило позивачів, що Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2018р. № 199 внесено зміни до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. № 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, виключивши абзац 2, а саме, оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка поспорта у формі книжечки виключено. У звязку з чим відсутні підстави для документування гр. ОСОБА_3 паспортом громадянина України з використанням бланка у формі книжечки.

Не погоджуючись із відмовою видати паспорт у формі «книжечки», позивачі звернулася із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що 19 вересня 2018 року ОСОБА_5 Палатою Верховним Судом ухвалено рішення у зразковій справі №806/3265/17.

ОСОБА_5 Верховного Суду, ухвалюючи вказане рішення, зазначила, що ознаками типової справи є:

позивач - фізична особа, який територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

відповідач територіальні органи ДМС України;

предмет спору вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у звязку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобовязання відповідача видати позивачеві паспорт громадянина України у формі книжечки, у звязку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно із п.21 ст.4 КАС України типові адміністративні справи адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий субєкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявленого аналогічні вимоги.

Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі та предмет спору у справі, яку розглянуто Верховним Судом як зразкову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказана справа є типовою справою по відношенню до справи №806/3265/17-а.

Отже, правові висновки Верховного Суду, які зроблені під час розгляду справи №806/3265/17-а, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Оскільки, спірні правовідносини між сторонами виникли саме з приводу фактичної відмови відповідача у видачі паспорту у формі «книжечки», з огляду на позицію відповідача про те, що видача паспорту можлива лише у формі ID-картки, враховуючи правові висновки Верховного Суду, які викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у неповнолітньої ОСОБА_3 права на отримання паспорту у формі «книжечки».

Вказані висновки суду першої інстанції, які і стали підставою для часткового задоволення позову, фактично відповідачем не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивачем не було дотримано процедуру для отримання паспорту, а саме не надано відповідної заяви встановленого зразку та не долучено до неї необхідних документів.

З приводу таких аргументів відповідача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що спірні правовідносини, які розглядалися судом першої інстанції у цій справі, виникли не з приводу відповідності чи невідповідності заяви про видачу паспорта вимогам закону, а саме у звязку із позицією відповідача про відсутність у позивача права на отримання паспорта у формі «книжечки».

Таким чином, зазначені аргументи відповідача не можуть свідчити про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, які зроблені за наслідками розгляду цієї справи.

В той же час, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що визначаючи такий спосіб захисту порушеного права, як зобовязання видати паспорт, суд першої інстанції не врахував того, що позивачами не було наданих усіх документів, які визначені законодавством та які необхідні для вирішення питання щодо видачі паспорту громадянина України.

Так, встановлені обставини справи свідчать про те, що з огляду на позицію відповідача щодо відсутності підстав для оформлення та видачі паспорту у формі «книжечки», останнім фактично не здійснювалась перевірка поданої заяви про видачу паспорту та долучених до неї документів.

Перелік документів, які подаються із заявою про видачу паспорту, визначено Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ №302 від 25.03.2015р.

Так, відповідно до п.35 Порядку до переліку документів, які подаються для оформлення паспорту, зокрема, надаються оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

Із долученої позивачами до матеріалів справи не вбачається того, що вказані документи надавалися відповідачу для оформлення паспорту неповнолітній ОСОБА_3

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не було здійснено перевірку документів, які необхідно подати для оформлення паспорту та які фактично подавалися позивачами та приймаючи до уваги те, що повноваженнями щодо перевірки таких документів наділений саме відповідач, а не суд, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивачів про видачу паспорту із урахуванням висновків суду, які зроблені під час розгляду цієї справи.

Вказані обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення в частині визначеного способу захисту порушеного права.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі №160/7738/18, в частині задоволених позовних вимог щодо зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту на імя ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ змінити, виклавши рішення суду, в цій частині, в наступній редакції:

Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Вільногірського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 31.01.2018р. про видачу паспорта у формі книжечки на імя ОСОБА_3 з урахуванням висновків, які зроблені судом під час розгляду цієї справи.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі №160/7738/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, які визначені ст..329 КАС України.

Повне судове рішення складено 22.03.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк