Справа № 480/486/19
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2019 р. справа №480/486/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Бондаря С.О.
за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/486/19
до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області
про визнання протиправною та скасування вимоги,-
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 11.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
З огляду на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, ухвалою суду від 27.02.2019 справа призначена в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21.03.2019.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований 24.12.2009 як фізична особа-підприємець (а.с.27-28). Позивач є також особою з інвалідністю третьої групи та отримує державну допомогу особи з інвалідністю з дитинства третьої групи, про що свідчить копія довідки управління соціального захисту населення виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 10.12.2018 №1623, копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертною комісією серії 12 ААА №489101 (а.с.9-10).
Не погодившись з вказаною вимогою, ОСОБА_1 оскаржив її в адміністративному порядку, надавши докази того, що він є особою з інвалідністю третьої групи та отримує державну допомогу по інвалідності (а.с.11).
Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.01.2019 №121416/99-99-11-05-02-25 вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2018 №771-52 була залишена без змін (а.с.12-14).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (надалі - Закон №2464).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (надалі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Положеннями частини 4 статті 4 Закону №2464 передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5 1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, звільнення фізичної особи - підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов: по - перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Даний висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 805/2195/17-а.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу 23.11.2016 встановлено безтерміново третю групу інвалідності, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №489101 (а.с.9-10).

Враховуючи, що позивач має статус особи з інвалідністю та отримує пенсію по інвалідності, звільнений від сплати єдиного внеску, договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування не укладав, а тому сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з нього не стягується.

Посилання відповідача на той факт, що згідно реєстраційних даних АІС "Податковий блок" відсутня відмітка про наявність ознаки "інвалід", як на підставу відмову в задоволенні позову, є безпідставним, оскільки відмітки про наявність ознаки інваліда ОСОБА_1, не може ставитись в провину особі, оскільки відсутність такої інформації в базі даних державного органу, після настання обставин для її відображення, не може призводити до порушення прав громадян, які наділені такими правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в свою чергу не довів правомірність прийнятого рішення.

Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області, як суб'єкт владних повноважень, не довело правомірності своєї вимоги про сплату боргу від 11.11.2018 №771-52.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 11.11.2018 №771-52 про сплату боргу (недоїмки).

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 06.02.2019 № 0.0..1 (а.с.4).

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 11.11.2018 №771-52 про сплату боргу (недоїмки).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) судовий збір в сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення виготовлений 22.03.2019.