Справа № 414/315/19
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Справа № 414/315/19 Провадження № 2-а/414/9/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до інспектора УПП ВБДР в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом інспектора УПП ВБДР в Луганській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначається, що з вересня 2017 року позивач ОСОБА_2 займає посаду директора Комунального підприємства «Кремінна-Комунсервіс». 22.01.2019 позивач знаходився на робочому місці та до нього в кабінет зайшли троє співробітників патрульної поліції, які повідомили, що відносно позивача є матеріали щодо неналежного виконання своїх посадових обовязків щодо утримання дорожнього покриття у відповідному стані в зимовий період часу.

Постановою відповідача серії ВР № 304974 від 22.01.2019 на позивача було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн, відповідно до якої 09.01.2019 о 15:40 год. ОСОБА_2, будучи відповідальною особою за утримання дорожнього покриття у відповідному стані у зимовий період часу, не ліквідував зимову слизькістьвід буд. № 1 до буд. № 13 на вул. Полнова м. Кремінна Луганської області, чим порушив п.п. 1.5 ПДР України та норми ДСТУ 3587-97.

Під час складення постанови жодного доказу його винуватості позивачу надано не було. Позивач зазначає, що ніхто не попереджав його про стан дорожнього покриття від буд. № 1 до буд. № 13по вул. Полнова м. Кремінна Луганської області. Ніяких вимірів, відібрання зразків, фото- або відеозйомки не здійснювалося, представники підприємств не викликалися. Також позивача як посадову особу ніхто не призначав відповідальним за стан дорожнього покриття на вулицях м. Кремінна Луганської області. Обробка дорожнього покриття здійснювалася відповідно до всіх правил.

Таким чином, позивач просив визнати дії ОСОБА_3 протиправними, скасувати постанову серії ВР № 304974 від 22.01.2019 про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1020 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, а також вказав, що відеозапис правопорушення не зберігся, на підтвердження чого додав до клопотання відповідний рапорт.

Розглянувши зазначену адміністративну справу, повно, всебічно та обєктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ВР № 304974 від 22.01.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 09 січня 2019 о 15:40 год. ОСОБА_2, будучи посадовою особою, відповідальною за утримання вулично-шляхової мережі у м. Кремінна, не ліквідував зимову слизькість по вул. Полнова від буд. № 1 до буд. № 13 м. Кремінгна, чим порушив п. 1.5 ПДР України, ДСТУ 3587-97 та Закон України «Про дорожній рух», внаслідок чого інспектором УПП ВБДР в Луганській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_3 була винесена вказана постанова, за якою на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 грн (а.с. 13).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і розяснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» № 6 від 24.06.1988 орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані помякшуючі обставини, майновий стан винного, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Однак відповідач, отримавши матеріали адміністративного позову, ознайомившись з їх змістом, не зявився до суду і не надав пояснень з приводу своїх дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача, правомірність та законність яких останній ставить під сумнів, не надав будь-яких доказів чи відзиву на позовну заяву, а тому суд вважає, що відповідач своєю пасивною поведінкою щодо реалізації наданих йому процесуальних прав фактично висловив мовчазну згоду з вимогами позивача.

Відповідачем було надано лише рапорт начальника СЗТ ОСОБА_4 від 27.02.2019 про те, що копії відеозаписів з нагрудних камер поліцейського ОСОБА_3 відсутні з невідомих причин (а.с. 22).

Так, частина 1 статті 140 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

У п. 1.5 Правил дорожнього руху України зазначається, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до наказу № 15-К від 25.09.2017 ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду директора дочірнього підприємства «Кремінське комгосподарство» комунального підприємства «Кремінна-Комунсервіс» з 25.09.2017 по 20.09.2020 на умовах контракту (а.с. 16).

Відповідно до п. 2.1 контракту, який укладено 25.09.2017 у м. Кремінна Луганської області з керівником комунального підприємства, вбачається, що ОСОБА_2, як директор КП «Кремінна-Комунсервіс», зобовязаний забезпечити: 1) виконання умов колективного договору; 2) зберігання та раціональне використання майна, яке передано підприємству на правах господарського відання або оперативного управління; 3) захист інформації, яка складає державну, службову та комерційну таємницю; 4) дотримання чинного законодавства, активне використання правових засобів для удосконалення управління, укріплення трудової дисципліни, фінансового стану підприємства; 5) здійснення контролю за станом норм праці; 6) використання програм соціального розвитку колективу; 7) використання екологічних програм; 8) своєчасну та повну сплату податків, внесення інших обовязкових платежів до бюджету та виплату заробітної плати працівникам з обовязковим погодженням з органами, уповноваженими управляти майном комунальної власності територіальної громади м. Кремінна Луганської області, кошторису прибутків та видатків; 9) щорічну, щомісячну звітність про діяльність підприємства та звітність підприємства щодо використання бюджетних коштів; 10) додержання трудової дисципліни у колективі (а.с. 14-15).

Разом з тим, до повноважень ОСОБА_2, як посадової особи, не входить обовязок наглядати за станом дорожнього покриття на вулицях м. Кремінна Луганської області.

Крім того, відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

У постанові відповідача зазначається, що до неї додаються матеріали справи, проте які саме матеріали додаються не вказується. В той же час, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі суду відповідачем надано не було.

З огляду на вищевикладене та встановлені у справі обставини, суд вважає, що стороною відповідача не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній обставини належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 72 КАС України не підтверджені.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням субєкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обовязки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення субєкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для субєктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до субєкта владних повноважень.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а, який суд першої інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем інкримінованого останньому адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення закриттю, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки на права позивача впливає тільки постанова як рішення субєкта владних повноважень, яке у звязку із його незаконністю суд і скасовує, у той час як питання щодо протиправності дій відповідача є обставиною, яка підлягає встановленню під час розгляду справи і тягне за собою (є підставою для) скасування такої постанови.

Також суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки судом вже вирішене питання про закриття відповідної справи про адміністративне правопорушення, а відтак порушене право позивача відновлено. В той же час, саме по собі закриття провадження у справі у звязку із відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення має іншу правову природу та стосується розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не адміністративної справи щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 14, 16, 72-77, 79, 229, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до інспектора УПП ВБДР в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ВР № 304974, винесену 22 січня 2019 року інспектором УПП ВБДР в Луганській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1020 гривень, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання дій відповідача протиправними та закриття провадження у справі за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя І.Г.Безкровний