Справа № 805/1514/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2019 року

Київ

справа №805/1514/17-а

адміністративне провадження №К/9901/34891/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуОСОБА_2
на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року (суддя О.М. Кониченко)
та ухвалуДонецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року(колегія у складі суддів: І.В. Геращенко, Т.Г. Арабей, Г.М. Міронова)
у справі№805/1514/17-а
за позовомГоловного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
до ОСОБА_2
простягнення податкового боргу у розмірі 26719,27 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Мангуська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (правонаступником, якої є Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області) звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб у розмірі 26719,27 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача виникла заборгованість з узгодженого податкового зобов'язання, яка останнім не погашена, що є підставою для її стягнення в судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб у розмірі 26719,27 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податковий борг є узгодженим, в добровільному порядку відповідачем не сплачено, а тому підлягає стягненню.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи. Доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням апеляційної скарги, зокрема, на протиправність винесення податкових повідомлень-рішень.

У письмовому відзиву на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з «Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта» № 73049918 від 16 листопада 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

За умовами договору дарування від 20 лютого 2012 року та зареєстрованого у реєстрі за № 194, укладеного між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдаровувана) дарувальник передав у власність ОСОБА_2 будівлю та гараж-сарай, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться на земельній ділянці державної форми власності площею 1800 кв.м. та за умовам договору дарування від 20 лютого 2012 року (зареєстрованого у реєстрі за № 193) на праві приватної власності за ОСОБА_2 зареєстровано будівлю за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці загальною площею 12164 кв.м.

Податковим органом на виконання вимог статті 266 Податкового кодексу України 27 липня 2016 року було прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Ф» :

№ 8887, яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 7551,60 грн. за об'єктом житлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_2;

№ 8888-13, яким відповідачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 19167,67 грн. за об'єктом нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Зазначені податкові повідомлення рішення в передбаченому чинним законодавством порядку були направлені за податковою адресою фізичної особи, яка вбачається з «Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта» та було повернуто на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням строку зберігання».

Податкові повідомлення-рішення в адміністративному та судовому порядку не оскаржувалися, отже є узгодженим грошовим зобов'язанням.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідачу надсилалась податкова вимога форми «Ф» № 1041-25 від 16 липня 2014 року про погашення податкових зобов'язань, про що свідчить поштове повідомлення та відповідно до вимог статті 58-59 Податкового кодексу України, податкова вимога вважається врученою відповідачу.

Наявність податкового боргу у розмірі 26719,27 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб підтверджується також даними картки особового рахунку боржника.

В силу пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

З приписів пп. 266.3.2, 266.7.1 статті 266 Податкового кодексу України, вбачається, що податок на нерухоме майно (як житлове, так і нежитлове), що перебуває у власності громадян, нараховується контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пп. 63.2, 63.5 ст. 63 Податкового кодексу України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 45.1 статті 45 Податкового кодексу України, визначено, що платник податків - фізична особа зобов'язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до п. 58.2 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 58.3 цієї статті податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

За правилами п. 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Аналізуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає помилковим твердження відповідача щодо зміни податкової адреси відповідачем та допущену помилку контролюючим органом при визначенні податкової адреси ОСОБА_2, оскільки у вищезгаданому Державному реєстрі речових прав вказано саме реєстрацію у смт. Мангуш, а не м. Харків як зазначає апелянт.

З огляду на викладене, Суд вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що податкові повідомлення-рішення та вимоги вважається врученою відповідачу в силу вимог п. 58.3 статті 58 Податкового кодексу України.

Отже, якщо рішення контролюючого органу, за яким стягується податковий борг не було скасовано і є чинним, грошові зобов'язання вважаються узгодженими. З матеріалів справи та доводів касаційної скарги вбачається, що позивач не погоджується з нарахуванням їй податкового зобов'язання, що не є спором у даній справі, а даних про оскарження податкових повідомлень-рішень у справі немає.

За таких обставин, судами правильно встановлено, з чим погоджується суд касаційної інстанції, що несплачена відповідачем сума узгодженого грошового зобов'язання набула статусу податкового боргу, внаслідок чого дійшли правильного висновку про наявність законних підстав для її стягнення з відповідача.

При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов'язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб'єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов'язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

В.П.Юрченко

І.А.Васильєва

С.С.Пасічник

Судді Верховного Суду