Справа № 758/2977/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/2977/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кузьменка В.В., Мельничука В.П.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови Енергетичної митниці ДФС від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил № 0011/90300/18, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Енергетичної митниці ДФС України (далі - відповідач, ЕМ ДФС України), в якому просить суд скасувати постанову начальника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О. від 27.02.2018 р. у справі про порушення митних правил № 0011/90300/18 про визнання позивача, як голови правління Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі за текстом - ПАТ «НАК «Нафтогаз України») винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України (надалі за текстом - МК України), накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 7 027 389 072 (сім мільярдів двадцять сім мільйонів триста вісімдесят дев'ять тисяч сімдесят дві) гривні 36 копійок та закрити справу про порушення митних правил №0011/90300/18 у зв'язку з відсутністю у діях ПАТ «НАК «Нафтогаз України» складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Позовні вимоги вмотивовано невідповідністю оскаржуваної Постанови нормам матеріального та процесуального справа. Так, позивач зазначає, що Постанова винесена з недотриманням вимог ст. 485 МК України, оскільки склад правопорушення згідно даної норми - відсутній. Суб'єктом відповідальності за даною статтею може бути підприємство, або його посадова особа. Оскільки, декларантом та власником товару (природного газу) є ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а не позивач, той притягнути до відповідальності згідно ст. 485 МК України можливе лише ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Отже, позивач може бути суб'єктом відповідальності за даною нормою не особисто, як фізична особа, а як посадова особа (голова правління) ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Втім, оскаржуваною постановою до відповідальності притягнуто саме позивача, а не посадову особу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2

В спірних правовідносинах відсутня об'єктивна сторона правопорушення згідно ст.485 МК України - вчинення дії по ухиленню від сплати митних платежів. Натомість, як вказано в самій Постанові, підставою для притягнення до відповідальності, є саме бездіяльність щодо подання додаткової митної декларації з повним пакетом документів; незабезпечення сплати податку на додану вартість. При цьому, позивач вважає, що протиправність бездіяльності щодо ненадання таких документів - відсутня, оскільки їх не було надано з об'єктивних причин (вони не були оформлені та підписані контрагентом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» - ПАТ «Газпром», адже, між ними існує спір щодо об'єму поставленого газу).

На думку позивача, відсутня також і суб'єктивна сторона правопорушення - умисел та мета на зазначення в декларації неправдивих відомостей, з метою звільнення від сплати митних платежів (або зменшення їх розміру), а також ухилення від сплати митних платежів. Позивач в позові посилається на те, що у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не виник обов'язок щодо сплати митних платежів (нарахування та сплати податку на додану вартість) за ввезений на територію України газ в жовтні 2015 року, оскільки такий обов'язок виникає не з моменту подання/оформлення митної декларації, а з моменту фактичного ввезення товару на територію України. На думку позивача, оскільки митні платежі за поставлений у жовтні 2015 р. газ не підлягали нарахуванню та сплаті, то неподання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (декларантом) повного пакету документів, а саме інвойсу (рахунку-фактури) та акта прийому-передачі товарів, не було та не могло бути спрямоване на ухилення від сплати митних платежів.

Оскаржувана Постанова, на думку позивача, також, не відповідає вимогам процесуального законодавства, оскільки, Протокол про порушення митних правил складено за відсутності порушення; він не містить даних щодо місця і часу вчинення порушення митних правил; позивач не був повідомлений належним чином про дату і час його складання; в оскаржуваній Постанові не дано жодної оцінки поясненням позивача щодо відсутності в діях ПАТ «НАК «Нафтогаз України» складу адміністративного правопорушення та не вирішено клопотання позивача про закриття провадження у справі.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову начальника Енергетичної митниці ДФС Піковського І.О. від 27.02.2018 р. у справі про порушення митних правил № 0011/90300/18 про визнання ОСОБА_2, голови правління Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Код ) винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, накладення на громадянина ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 7 027 389 072 (сім мільярдів двадцять сім мільйонів триста вісімдесят дев'ять тисяч сімдесят дві) гривні 36 копійок;

Закрито справу про порушення митних правил №0011/90300/18 у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України;

В іншій частині в задоволенні вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2018 року у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови Енергетичної митниці ДФС від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил №0011/90300/18 відмовлено. Апеляційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами повернуто Первинній профспілковій організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

14.09.2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від представника Енергетичної митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_4 та керівника Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_5 надійшли клопотання про зупинення провадження у справі. Дані клопотання обґрунтовані тим, що Первинною профспілковою організацією Енергетичної митниці Державної фіскальної служби подано касаційну скаргу на ухвалу КААС від 06.09.2018 (дане твердження підтверджено копією касаційної скарги з відміткою прийняття та реєстрації такої Верховним Судом 10.09.2018, яку додано до клопотання Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби, та роздруківки з веб - сайту Судової влади України, яку додано до клопотання Енергетичної митниці Державної фіскальної служби), а з огляду на той факт, що у разі задоволення касаційної скарги Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби вирішуватиметься питання про розгляд справи №758/2977/18 Київським апеляційним адміністративним судом за участі Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби та з урахуванням її апеляційної скарги, такі просять суд зупинити провадження у справі №758/2977/18 до розгляду касаційної скарги Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року.

Згідно пп.15.13 п. 15 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 15.11 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи.

Відповідно до пп.15.11 п. 15 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, визначені пунктами 3-6, 8, 11-17 статті 294 цієї редакції Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.

Частиною 4 статті 236 КАС України передбачено, що про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.

З огляду на вище викладене у зв'язку з наведеним, беручи до уваги, що Первинною профспілковою організацією Енергетичної митниці Державної фіскальної служби подано касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року, колегія суддів дійшла висновку про передачу матеріалів справи №758/2977/18 до Верховного Суду та зупинення апеляційного провадження у даній справі до перегляду ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі №758/2977/18 в порядку касаційного провадження.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2018 року клопотання представника Енергетичної митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_4 та керівника Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_5 задоволено, провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови Енергетичної митниці ДФС від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил №0011/90300/18 зупинено до перегляду ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2018 у справі №758/2977/18 в порядку касаційного провадження та передано матеріали справи №758/2977/18 до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28.11.2018 року, закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Первинної профспілкової організації Енергетичної митниці на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі № 758/2977/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КАС України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На підставі вище зазначеного повістками - повідомленнями Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2018 року призначено до розгляду питання щодо поновлення провадження у справі та розгляду на 17 січня 2019 року на 11 год. 00 хв.

09 січня 2019 року відповідно до картки обліку вхідної кореспонденції №614 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_6, в якій апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції від 23 липня 2018 року та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без руху та надано протягом десяти днів з моменту отримання зазначеної ухвали для усунення недоліків, зазначених в даній ухвалі, та визначено спосіб усунення, а саме: шляхом надання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням обґрунтованих підстав для такого поновлення, доказів у чому порушені права особи, яка не є стороною по справі, та відповідно до якої суд не вирішив питання про її права та обов'язки, та документу про сплату судового збору у розмірі 13 215,00 грн.

У зв'язку з відсутністю в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, оскільки в апеляційній скарзі відсутні будь-які відомості про адресу та місцезнаходження апелянта.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду надіслано до Єдиного державного реєстру судових рішень 14 січня 2019 року, оприлюднено 15 січня 2019 року, таким чином особа вважається повідомленою з моменту оприлюднення, оскільки іншого шляху про повідомлення ОСОБА_6 немає.

Станом на 28 січня 2019 року недоліки, зазначені в ухвалі, апелянтом не усунуті, а саме: не надано заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням обґрунтованих підстав для такого поновлення.

На підставі вище зазначеного, керуючись п.4 ч.1 ст.299 КАС України колегія суддів ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2019 року відмовила у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправною постанови.

Перевіривши матеріали справи, керуючись ст.237 КАС України, колегія суддів протокольною ухвалою постановила, провадження за апеляційною скаргою Енергетичної митниці ДФС на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови Енергетичної митниці ДФС від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил № 0011/90300/18, поновити та розглянути справу у судовому засіданні 31 січня 2019 року об 10 год. 50 хв.

30 січня 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду Енергетичною митницею ДФС подано заяву про відвід судді Костюк Л.О.

Заява про відвід судді Костюк Л.О., мотивована тим, що суддя Костюк Л.О. в переважній більшості випадків приймала рішення не на користь суб'єктів владних повноважень, а також приймала участь у розгляді інших справ, які викликають сумнів щодо безсторонності та неупередженості судді Костюк Л.О. при розгляді даної справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року заяву Енергетичної митниці ДФС про відвід судді Костюк Л.О. - визнано необґрунтованою, зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід Енергетичної митниці ДФС про відвід судді Костюк Л.О. іншим складом суду та передано справу №758/2977/18 для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у задоволені заяви представника Енергетичної митниці ДФС ОСОБА_4 про відвід головуючого судді Костюк Л.О. - відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КАС України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду.

Таким чином, враховуючи, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі, відпали, колегія суддів приходить до висновку про необхідність поновлення провадження у справі та призначення справи до розгляду у судове засідання на 20 березня 2019 року об 11 год. 20 хв.

На підставі вище зазначеного повістками - повідомленнями Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 року призначено до розгляду питання щодо поновлення провадження у справі та розгляду на 20 березня 2019 року на 11 год. 20 хв.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу, що з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року відповідно до п.2 ч.2 ст.333 КАС України, касаційну скаргу визнано необґрунтованою та відмовлено ОСОБА_6 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2019 року у справі №758/2977/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною постанови.

Перевіривши матеріали справи, керуючись ст.237 КАС України, під час розгляду питання про поновлення провадження у справі, колегія суддів протокольною ухвалою постановила, провадження за апеляційною скаргою Енергетичної митниці ДФС на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови Енергетичної митниці ДФС від 27.02.2018 у справі про порушення митних правил № 0011/90300/18, поновити та розглянути справу у судовому засіданні на 20 березня 2019 року об 11 год. 20 хв.

19 березня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду Енергетичною митницею ДФС повторно подано заяву про відвід колегії суддів у складі: Головуючого судді - Костюк Л.О., суддів - Кузьменка В.В. та Мельничука В.П. з тих самих підстав, які були заявлені раніше в судовому засіданні, яке відбулось 07 лютого 2019 року.

Приписами ч. 3 ст. 39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів під час судового засідання 20 березня 2019 року прийшла до висновку щодо зловживання з боку відповідача своїми процесуальними правами, оскільки заява про відвід колегії суддів подана повторно із тих самих підстав, а тому керуючись п.2 ч.3 ст.39 КАС України, без виходу до нарадчої кімнати, прийшла до висновку щодо залишення зазначеної вище заяви без розгляду.

Під час судового засідання 20 березня 2019 року відповідачем заявлено повторно заяву про відвід колегії суддів у складі: Головуючого судді - Костюк Л.О., суддів - Кузьменка В.В. та Мельничука В.П. з тих самих підстав, які були заявлені раніше в судовому засіданні, яке відбулось 07 лютого 2019 року та 20 березня 2019 року

Враховуючи те, що відповідачем було повторно заявлено відвід судді колегії суддів у складі: Головуючого судді - Костюк Л.О., суддів - Кузьменка В.В. та Мельничука В.П., посилаючись на одну і ту ж обставину, колегією суддів, з дотриманням норм процесуального права та керуючись ч. 3 ст. 39 КАС України прийшла до висновку щодо залишення такої заяви про відвід без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 19.10.2015 р. до митного поста «Київ-енергетичний» відповідача, представником митного брокера ТОВ «ГРУПП СВ» ОСОБА_7 було подано періодичну митну декларацію в митному режимі імпорт типу «ІМ40РР» №903010001/2015/000772 про постачання в жовтні 2015 року товару: природного газу у газоподібному стані в кількості 2 000 000 тис.куб.м., ГОСТ 5542-87, густина газу - 0,676 кг/мЗ.Товар переміщувався за контрактом від 19.01.2009 р. № КП продавцем та відправником товару було - ПАТ «Газпром» (російська федерація), покупцем та одержувачем товару було - ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Колегія суддів звертає увагу на пояснення свідка ОСОБА_7 вбачається та не заперечувалось сторонами по справі, що починаючи з листопада 2015 р. вона, як представник митного брокера ТОВ «ГРУПП СВ», на виконання положень ч. 1 ст. 261 МК України та п. 2.6 Порядку та строків митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом, затвердженого Наказом Мінфіну України від 30.05.2012 р. № 629, неодноразово подавала додаткові митні декларації типу «ДР». Проте, відповідачем було відмовлено у митному оформленні випуску товарів, згідно всіх поданих представником декларанта ТОВ «ГРУПП СВ» ОСОБА_7 додаткових декларацій, у зв'язку з тим, що декларантом не надано повний пакет документів, а саме, не надано інвойс та акт прийому-передачі товарів.

У зв'язку з ненаданням ПАТ «НАК «Нафтогаз України» додаткової декларації про постачання в жовтні 2015 р. товару із документами, які б підтверджували відображені в ній кількісні відомості, відповідачем було відрито справу про порушення митних правил.

Під час провадження про порушення позивачем митних правил відповідачем було складено Протокол в справі про порушення митних правил № 0011/90300/18 від 27.02.2018 р. (надалі за текстом - Протокол).

Під час розгляду справи про порушення митних правил та розгляду даної судової справи, ОСОБА_7 пояснювала, що вона неодноразово зверталась до посадових осіб ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з метою отримання вищезазначених документів, проте, відповідні документи їй не надавалися, у зв'язку з не підписанням їх належним чином з боку продавця та відправника товару - ПАТ «Газпром».

Окрім того, за результатами опитування ОСОБА_8 встановлено, що митне оформлення поставленого в жовтні 2015 року природного газу не завершене, у зв'язку з тим, що при оформленні рахунку та узгодженні двосторонніх актів (загального акту прийому-передачі природного газу, акту прийому-передачі природного газу згідно із зовнішньоекономічним договором та технічного акту прийому-передачі природного газу) за результатами поставок у вказаний період ПАТ «Газпром» наполягало на факті надходження газу з російської федерації в тимчасово неконтрольовані окремі райони Донецької та Луганської областей через газовимірювальні станції (ГВС) Прохоровка та Платовов об'ємі 187 794.540 тис.куб.м. А оскільки, на вказаних ГВС відсутні представники українського оператора газотранспортної системи, а відтак, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було позбавлено можливості контролю надходження, розподілу та споживання газу на зазначених територіях. ОСОБА_8 пояснив, що у зв'язку з наведеними обставинами, українською стороною було підготовлено двосторонні акти без врахування поставок через ГВС Прохоровка та Платово, в останніх були зазначені поставки ПАТ «Газпром» газу в об'ємі куб.м., а не як зазначав сам постачальник - кум.м. Проте, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» наполягає на постачанні в жовтні 2015 року природного газу, саме, цьому об'ємі - куб.м., вказано також в листі ПАТ «Укртрансгаз» від 30.08.2017 р. №1001ВИХ-17-4019.

В листі вих. № 1001ВИХ-18-1185 від 06.03.2018 р. ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» повідомило, що документами, які б могли підтвердити переміщення конкретного об'єму природного газу через митний кордон України, є технічні акти за результатом (підсумком) поставки газу, які мають бути підписані з обох сторін, як від ПАТ «Газпром», так і від ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та підтверджені Товариством.

Втім, ПАТ «Газпром» відмовляється від підписання документів про постачання природного газу на територію України в жовтні 2015 року в об'ємі куб.м. На кінець 2016 року було отримано приблизно 30 відмов ПАТ «Газпром».

Згідно пояснень ОСОБА_8, для завершення митного оформлення ПАТ «Газпром» надано єдиний документ - рахунок-фактуру, в якому вказано некоректну інформацію щодо обсягу та вартості поставленого в жовтні 2015 року на територію України природного газу.

Спір щодо поставок природного газу між ПАТ «Газпром» та НАК «Нафтогаз України» вирішувався в Арбітражному інституті Торгової палати м. Стокгольма.

Рішенням Стокгольмського арбітражу від 22.12.2017 р. було змінено методику визначення ціни на газ за період з квітня 2014 року по теперішній час.

В Протоколі відповідач вказав на вчинення відповідачем правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України - вчинення позивачем протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, а саме, не надання додаткової декларації до періодичної митної декларації з повним пакетом товаро - супровідних документів на товар (природний газ у газоподібному стані, поставлений в жовтня 2015 року об'ємом куб.м); не сплату ПДВ за ставкою 20% в розмірі ,12 грн.

Як вбачається з самого Протоколу, висновки щодо об'єму поставленого в жовтні 2015 року газу відповідач зробив на підставі листа ПАТ «Укртрансгаз» від 30.08.2017 р. №1001ВИХ-17-4019 про надходження російського природного газу для споживачів України, імпортованого НАК «Нафтогаз України» в жовтні 2015 року об'ємом куб.м.

За результатами розгляду справи про порушення митних правил, відповідачем було винесено оскаржувану Постанову якою визнано винуватим та притягнуто позивача, як голову правління ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо правового регулювання правових відносин, що склались між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру 1) неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), 2) ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або 3) кількості, 4) країни походження, 5) відправника та/або 6) одержувача товару, 7) неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його 8) митної вартості, та/або 9) надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або 10) несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України за оскаржуваною Постановою відповідач визначив: 1) не надання додаткової декларації до періодичної митної декларації з повним пакетом товаро - супровідних документів на товар (природний газ у газоподібному стані, поставлений в жовтні 2015 року об'ємом куб.м); 2) не сплата ПДВ за ставкою 20% в розмірі ,12 грн.

Вирішуючи питання про наявність матеріально-правової підстави для притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України з наведених мотивів, суд констатує таке.

Щодо наявності/відсутності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України:

1. Суб'єкт правопорушення - посадова особа декларанта (ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), яка відповідає в силу постійно або тимчасово виконуваних нею трудових (службових) обов'язків за дотримання декларантом вимог митного законодавства.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України, суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

В п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов'язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Відповідальним за додержання вимог, встановлених митним законодавством декларанта (ПАТ «НАК «Нафтогаз України») є ОСОБА_8, який під час розгляду справи про порушення митих правил та під час розгляду даної справи пояснював, що він працює в ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на посаді начальника Центру митного оформлення Управління імпорту газу та митного оформлення з червня 1999 року та по теперішній час; в його функціональні обов'язки на цій посаді входить координація та забезпечення митного оформлення зовнішньоекономічних операцій ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Окрім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Як встановлено, декларування природного газу, поставленого на територію України ПАТ «Газпром» в жовтні 2015 року здійснювалось від імені декларанта (ПАТ «НАК «Нафтогаз України») особою, уповноваженою на декларування - ОСОБА_7 (представник митного брокера ТОВ «ГРУПП СВ»).

Вказані обставини були встановлені відповідачем до винесення оскаржуваної Постанови, втім, жодним чином не оцінені в контексті визначення належного суб'єкта відповідальності за правопорушення згідно ст. 485 МК України. Так, відповідачем не наведено відповідні обґрунтування щодо відсутності підстав для притягнення до відповідальності інших осіб, статус яких передбачає відповідальність за порушення митних правил декларантом-підприємством з огляду на приписи ст.ст. 4, 266, 459 МК України.

При цьому, матеріали справи про порушення митних правил взагалі не містять доказів та здійсненого на їх підставі обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для притягнення до відповідальності за ст. 485 МК України, саме позивача.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а під час розгляду справи про порушення митних правил відповідачем, як суб'єктом владних повноважень достеменно не доведено та не обґрунтовано правових підстав для притягнення до відповідальності за ст. 485 МК України, саме позивача, а відтак, суд констатує недоведеність відповідачем даної обставини при винесенні оскаржуваної Постанови.

2. Суб'єктивна сторона правопорушення - умисел на вчинення протиправного діяння, спрямований на досягнення мети по ухиленню від сплати митних платежів (протиправному звільненню від їх сплати або зменшенню їх розміру). Особа при ухиленні від сплати митних платежів має усвідомлювати та знати умови належного виконання обов'язку щодо сплати митного платежу, втім, свідомо вчиняти дії по уникненню від виконання такого обов'язку належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 260 МК України, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

В п. 21 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450, періодична митна декларація подається для декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, зокрема, трубопровідним транспортом.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 МК України, у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Згідно з п. 26 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450, до 15 числа місяця, що настає за кожним календарним місяцем переміщення товарів через митний кордон України за періодичною митною декларацією, декларант або уповноважена ним особа зобов'язані: подати додаткову декларацію (додаткові декларації) із зазначенням точних відомостей про товари, переміщені через митний кордон України за періодичною митною декларацією відповідно до заявленого митного режиму протягом відповідного календарного місяця; подати передбачені законодавством документи, необхідні для здійснення митного оформлення товарів, крім документів, поданих разом з періодичною митною декларацією; сплатити митні платежі, що справляються під час переміщення або у зв'язку з переміщенням товарів через митний кордон України.

Відповідно до ч. 3 ст. 232 МК України, митне оформлення природного газу, переміщеного трубопровідним транспортом через митний кордон України за зовнішньоекономічними договорами (контрактами), здійснюється на підставі даних актів приймання-передачі природного газу між сторонами зовнішньоекономічних договорів (контрактів) та оперативного балансового рахунку за звітний період (місяць), між перевізниками - операторами газотранспортних систем України та суміжної іноземної держави.

Згідно з п. 2.5 Порядку та строків митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються лініями електропередачі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 р. № 629, при переміщенні товарів через митний кордон України трубопровідним транспортом митниці (митному посту) надаються документи, передбачені п. 5 ч. 1 та ч. 3 ст. 335 МК України. При цьому як акт прийому-передачі товарів можуть використовуватися такі документи, оформлені за результатами переміщення товарів через митний кордон України (через межі вільної митної зони) у відповідному митному режимі за попередній календарний місяць - для природного газу: довідка оператора газотранспортної системи України до загального акта прийому-передачі природного газу перевізниками, підписаного операторами газотранспортної системи України та суміжної держави, яка містить дані про розподіл між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності обсягів газу, ввезеного на митну територію України.

Тобто, передбачена даним Порядком довідка є документом, який може надаватись митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її визначення. Втім, довідка складається на підставі акту прийому-передачі природного газу та не може виготовлятись за його відсутності.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як покупець природного газу, що постачався в жовтні 2015 року ПАТ «Газпром» трубопровідним транспортом - правомірно звернувся до відповідача із періодичною митною декларацією, після чого у нього виник обов'язок з надання митному органу додаткової декларації та документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, з огляду на приписи ст. 232 МК України, є акт приймання-передачі природного газу між ПАТ «Газпром» та НАК «Нафтогаз України» та оперативний балансовий рахунок за жовтень 2015 року.

За приписами ст. 279 МК України, базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: 1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; 2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиниця виміру.

Відповідно до п. 189.16 ст. 189 Податкового кодексу України (надалі за текстом - ПК України), база оподаткування ПДВ операцій з постачання послуг з перевезення (переміщення, транспортування) природного газу транскордонними газопроводами (транспортування природного газу територією України в митному режимі транзиту), щовиконуються (надаються) публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

З наведених вище причин, на момент винесення оскаржуваної Постанови додаткова декларація до періодичної митної декларації із документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості - фактично не була подана, тобто, обумовлений статтями 260 - 261 МК України обов'язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» щодо надання митному органу додаткової декларації до періодичної митної декларації із документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не було виконано. Разом з тим, невиконання такого обов'язку ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не свідчить про виникнення суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, адже, невиконання такого обов'язку зумовлено не умислом ПАТ «НАК «Нафтогаз України»/його посадової особи спрямованим на досягнення мети - ухилення від сплати митних платежів (звільнення від їх сплати або зменшення розміру), а об'єктивною неможливістю надати відповідні документи, у зв'язку з наявністю спору із контрагентом (ПАТ «Газпром») щодо числових значень складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок податкових (митних зобов'язань). Окрім того, станом на момент подання періодичної декларації та додаткових декларацій в період з листопада 2015 р. до 01.01.2017 р. ПАТ « НАК «Нафтогаз України» було звільнено від сплати ПДВ згідно п. 197.22 ст. 197 ПК України.

Таким чином, колегія суддів констатує відсутність такого елементу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, як суб'єктивна сторона у формі умислу ПАТ «НАК «Нафтогаз України»/його посадової особи щодо несплати всіх митних платежів та ненадання митному органу додаткової декларації до періодичної митної декларації із документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості з метою ухилення від сплати митних платежів.

Як свідчать обставини справи, станом на момент винесення оскаржуваної Постанови - декларація на поставку природного газу за жовтень 2015 року - не подана, процедуру митного оформлення відповідачем не розпочато.За таких обставин, у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не виникло обов'язку по сплаті митних платежів, а отже, висновок відповідача про вчинення позивачем правопорушення згідно ст. 485 МК України шляхом несплати митних платежів - є передчасним. Наведене вище у сукупності свідчить про відсутність протиправної поведінки ПАТ «НАК «Нафтогаз України»/його посадової особи при декларуванні поставки природного газу за жовтень 2015 року.

Таким чином колегія суддів зазначає на відсутність такого елементу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, як об'єктивна сторона, а саме - відсутні протиправні дії НАК «Нафтогаз України»/його посадової особи щодо ухилення від сплати митних платежів та не сплати митних платежів.

Щодо процедури розгляду справи про порушення митних правил, за результатами якої було винесено оскаржувану постанову, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Стаття 486 МК України встановлює, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ч. 1 ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: 1) чи було вчинено адміністративне правопорушення, 2) чи винна дана особа в його вчиненні, 3) чи підлягає вона адміністративній відповідальності, 4) чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, 5) чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати 6) інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Статтею 9 цього Кодексу, зокрема визначено, що суд при вирішенні справи керується і принципом законності. Частиною 4 цієї статті, зокрема відзначається принцип ієрархічності нормативно-правових актів. Так, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародного договору чи іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу правову силу.

Тобто, про всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи можна стверджувати лише у тому випадку, якщо під час провадження митним органом з'ясовано та досліджено всі перелічені в ч. 1 ст. 489 МК України обставини. Втім, як свідчить зміст Протоколу та Постанови, визначні в ст. 489 МК України обставини, відповідачем при розгляді справи про порушення митних правил - всебічно, повно та об'єктивно з'ясовані не були.

Так, відповідач під час розгляду справи встановив причини не виконання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» обов'язку щодо сплати всіх митних платежів та надання додаткової декларації із документами, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Однак, з Протоколу та оскаржуваної Постанови не вбачається, що відповідні обставини будь-яким чином були враховані під час розгляду справи про порушення митних правил.

Під час розгляду даної справи судом також встановлено, що в оскаржуваній Постанові відповідачем неповно відображено фактичні обставини справи. Так, додаткові декларації подавались не лише протягом 2017 р., а починаючи ще з листопада 2015 р.

При розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, суттєвого значення набувають обставини кількості та вартості поставленого товару, які мають бути встановлені належними та допустимими доказами.

Відповідно до вище зазначеного, колегія суддів вказує, що такі обставини могли бути встановлені - актом приймання-передачі природного газу між ПАТ «Газпром» та НАК «Нафтогаз України» та оперативного балансового рахунку за жовтень 2015 року. Як встановлено самим митним органом, акт не підписано ПАТ «Газпром», а виставлений ним рахунок містить спірну інформацію щодо обсягів поставленого газу, оскільки між ПАТ «Газпром» та НАК «Нафтогаз України» виник спір щодо об'єму поставленого в жовтні 2015 року газу. Втім, митний орган висновок про об'єм газу, який було поставлено ПАТ «Газпром» в жовтні 2015 року, зробив на припущеннях - на підставі листа ПАТ «Укртрансгаз» від 30.08.2017 р. №1001ВИХ-17-4019, без наявності відповідних акту приймання-передачі природного газу та оперативного балансового рахунку, як єдиних допустимих доказів на підтвердження таких обставин. А відтак, така кінцева позиція відповідача повинна критично оцінюватись судом з огляду на встановлені судом обставини справи.

Так,згідно п. 3 ч. 2 ст. 544 МК України, здійснюючи державну митну справу, органи доходів і зборів виконують такі основні завдання створення сприятливих умов для полегшення торгівлі, сприяння транзиту, збільшення товарообігу та пасажиропотоку через митний кордон України, здійснення разом з митними органами інших держав заходів щодо удосконалення процедури пропуску товарів, транспортних засобів через митний кордон України, їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до принципу «належного урядування» - у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, interalia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Факт постачання в жовтні 2015 р. природного газу об'ємом куб. м. відповідач до початку розгляду справи про порушення митних правил вважав недоведеним та таким, що підлягає встановленню тільки на підставі акту приймання-передачі товару та рахунку на його оплату і за відсутності таких документів з кінця 2015 р. відмовляв позивачу в прийнятті додаткових декларацій. Про можливість підтвердження таких обставин іншими документами відповідач ПАТ «НАК «Нафтогаз України» не повідомляв. Однак, з плином часу (майже через три роки), митний орган, постановляючи оскаржувану Постанову, для вирішення питання про кількість поставленого газу та суму податкових зобов'язань, обмежився відомостями єдиного листа ПАТ «Укртрансгаз» та посилався (безпідставно з огляду на викладені вище мотиви) на достатність складеної на підставі Порядку та строків митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються трубопровідним транспортом, затвердженого Наказом Мінфіну України від 30.05.2012 р. № 629, довідки про кількість та вартість поставленого в жовтні 2015 року природного газу.

Така пасивна та непослідовна поведінка відповідача як органу влади впродовж майже трьох років щодо виконання покладених на нього обов'язків з належного забезпечення виконання митного законодавства та належного митного оформлення імпорту товару, призвела до затягування відповідної процедури митного оформлення поставки природного газу. Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за наведених умов за ст. 485 МК України, свідчило б про порушення принципу належного урядування.

Наведене свідчить про неповноту та необ'єктивність розгляду справи про порушення митних правил, а саме, щодо визначення суб'єктів, які підлягають відповідальності; наявності чи відсутності їх вини; вихідних даних, необхідних для розрахунку кількісних показників (об'єму та вартості поставленого природного газу).

Відповідно до п. 1 - 2 ч. 1 ст. 258 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

Оскільки встановлено, що оскаржуваною Постановою позивача притягнуто до відповідальності за ст. 485 МК України за відсутності в його діях складу такого адміністративного правопорушення, а оскаржувана Постанова винесена за результатами необ'єктивного та неповного провадження у справі про порушення митних правил, колегія суддів приходить до висновку про наявність визначених ст. 258 МК України правових підстав для скасування оскаржуваної Постанови.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Щодо вимоги про закриття провадження у справі про порушення митних правил №0011/90300/18 у зв'язку з відсутністю у діях ПАТ «НАК «Нафтогаз України» складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України., колегія суддів зазначає наступне.

Так, оскаржувану Постанову було винесено щодо позивача, останній звернувся за захистом порушеного права до суду, предметом дослідження у даній адміністративній справі не входили обставини щодо наявності чи відсутності складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, у діях невизначеного кола посадових осіб ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а відтак, вимога про закриття справи про порушення митних правил №0011/90300/18 у зв'язку з відсутністю складу правопорушення, саме у діях ПАТ «НАК «Нафтогаз України», є необґрунтованою.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в даному випадку, підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Енергетичної митниці ДФС - залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

(Повний текст виготовлено - 21 березня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: В.В. Кузьменко,

В.П. Мельничук