Справа № 560/297/19
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/297/19
РІШЕННЯ

іменем України

11 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Варченко В.В. представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці № 22/681 від 27.12.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф за порушення законодавства про працю в сумі 223 380 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що 27.12.2018 року начальником Управління держпраці у Хмельницькій області Державної служби України Глушаковим О.О. прийнято постанову №22/681, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 223 380 грн.

Дана постанова прийнята на підставі матеріалів інспекційного відвідування позивача від 05.12.2018 року, однак позивач стверджує, що таке інспекційне відвідування здійснено з порушенням норм чинного законодавства.

В ході здійснення інспекційного відвідування представниками відповідача встановлено, що трудові відносини між позивачем та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у період з 03.12.2018 року по 05.12.2018 року не були оформлені, трудовий договір не укладено, до початку допуску працівників до роботи не подано повідомлення до органів ДФС.

Позивач стверджує, що у день проведення перевірки торгівлю здійснювала вона особисто та її чоловік (ФОП ОСОБА_7), ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходились в приміщенні магазину де ознайомлювались з умовами праці, торгівлю не здійснювали. Пояснення позивач та зазначені особи давали фактично під диктовку посадових осіб, що здійснювали перевірку.

Позивач не погоджується із прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу, оскільки вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства та є протиправною, а тому звернулась з адміністративним позовом до суду.

Ухвалою від 31.01.2019 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

Ухвалою від 11.02.2019 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та надав суду пояснення за змістом даного адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та надала суду пояснення згідно відзиву поданого на адміністративний позов.

В обгрунтування відзиву зазначила, що в ході проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, яке було проведено з дотриманням норм чинного законодавства, уповноваженими особами Управління держпраці встановлено, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_3, встановлено, що трудові відносини між працівниками (продавцями) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належним чином оформлені не були. У письмових поясненнях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили, що вони проходять стажування, трудовий договір не укладали. Позивач у своїх поясненнях, наданих уповноваженим особам відповідача, які здійснювали інспекційне відвідування, підтвердила факт проходження зазначеними особами стажування. Оскільки чинним законодавством не передбачено стажування найманих працівників, відповідно дані працівники були допущені до роботи без укладення трудових договорів.

Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Судом встановлено, що позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 РНОКПП № НОМЕР_1, 17.04.2007 року зареєстрована, як фізична особа-підприємець, номер запису № 2 000826. 07.11.2018 року позивач отримала Ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці 05.12.2018 року здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3, яка здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2, магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1".

В ході здійснення інспекційного відвідуванням виявлено, що в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" на робочому місці за прилавком знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які, згідно наданих пояснень з 03.12.2018 року проходять стажування у ФОП ОСОБА_3, трудовий договір не укладали, режим роботи з 09.00 год. до 17.00 год., заробітну плату не отримували. ОСОБА_3 у наданих поясненнях підтвердила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проходять стажування, трудовий договір не укладено.

Відповідно проведеним інспекційним відвідуванням встановлено:

- трудові відносини з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із позивачем належним чином не були оформлені починаючи у період з 03.12.2018 року по 05.12.2018 року;

- трудовий договір із зазначеними особами у письмовій формі відповідно до вимог частини 1, частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України не укладено;

- до початку допуску до роботи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своєчасно не подано відповідного повідомлення до органів ДФС, згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».

Враховуючи виявлені порушення під час перевірки позивача, управлінням Держпраці в Хмельницькій області складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 05.12.2018 року № 22-14/3944-ІВ.

11.12.2018 року посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області винесено припис про усунення виявлених порушень, згідно якого позивача зобов'язано усунути виявлені порушення до 11.01.2019 року.

В подальшому, повідомленням про розгляд справи з накладення штрафу від 13.12.2018 року № 5858/18 позивача проінформовано про те, що розгляд справи з накладення штрафу відбудеться 27.12.2018 року о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам'янецька, 74, 1 поверх, зал засідань.

За результатами розгляду справи щодо вирішення питання про накладення штрафу на позивача, управлінням Держпраці в Хмельницькій області 27.12.2018 року прийнята постанова №22/681, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 223 380 грн.

Позивач не погодилась із правомірністю постанови про накладення штрафу № 22/681 від 27 грудня 2018 року та звернулася до суду із позоовм про визнання її протиправною та скасування.

Судом також встановлено, що 07.12.2018 року ФОП ОСОБА_3 видано наказ №5 про прийняття ОСОБА_6 на роботу на посаду продавця з 10.12.2018 року та наказ №6 про прийняття ОСОБА_5 на роботу на посаду продавця з 10.12.2018 року.

07.12.2018 року позивачем на виконання норм Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» сформовано повідомлення про прийняття працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на роботу з 10.12.2018 року та передано до органу ДФС, що підтверджується відбитком печатки Білогірської ДПІ ( вхідний №6587 від 07.12.2018 року).

З метою повного та всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для вирішення справи, суд заслухав у якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 (чоловік позивача) та працює в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" на посаді продавця з 09.10.2018 року (що підтверджується повідомленням про прийняття на роботу працівника від 08.10.2018 року) у відділі харчових продуктів. У відділ напоїв на посаду продавця були прийняті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 10.12.2018 року, до цієї дати продаж напоїв здійснювала сама ОСОБА_3 Перед прийняттям на роботу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приходили до магазину з метою ознайомлення з умовами праці. 05.12.2018 року ОСОБА_8 була відсутня на робочому місця, продаж товарів у той день здійснював ОСОБА_7

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що працюють на посаді продавців у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" з 10.12.2018 року. До цієї дати, вони звертались до позивача з питань працевлаштування, а саме 05.12.2018 року, з метою отримання інформації про можливість подальшого працевлаштування та ознайомлення з умовами праці вони приходили до магазину, в тому числі і 05.12.2018 року. Під час їхнього спілкування з ОСОБА_3 покупців у магазині не було, за прилавком знаходився чоловік позивача. Жодних дій, які б могли свідчити про виконання ними будь-якої роботи як продавця ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у період з 03.12.2018 року по 05.12.2018 року не вчиняли. Дані обставини були повідомлені посадовим особам відповідача, під час здійснення ними інспекції, після чого їм було запропоновано надати пояснення та зазначити при цьому, що вони проходять стажування.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що даний магазин відвідує часто, так як живе поруч даного магазину, тобто є постійним відвідувачем та покупцем. 03, 04 грудня 2018 року заходила до магазину, продаж здійнювала продавець ОСОБА_8 05.12.2018 року даного продавця не було на робочому місці, продаж здійснював ОСОБА_7

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає.

Частиною першою статті 3 Кодексу законів про працю України (надалі - КзпП України) регламентовано, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно із частиною 1 статті 21 КзпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 КзпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно частини 3 статті 24 КзпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Приписами пункту 8 Порядку № 509 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V, заходи контролю здійснюються органами, зокрема, державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок від 26.04.2017 року № 295), відповідно до якого інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (далі органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі контрольні повноваження).

Згідно з пунктом 2 Порядку від 26.04.2017 року № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Згідно пунктів 11,12 Порядку від 26.04.2017 року № інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами проведеної перевірки ФОП ОСОБА_3 при її проведенні у позивача було встановлено факт порушення частин 1, 3 статті 24 КЗпП України, якою передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом, та повідомлення Державної Фіскальної Служби в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд встановив, що при інспекційному відвідуванні інспекторами було відібрано пояснення у позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які були взяті за основу при складенні акту інспекційного відвідування, даний факт підтверджено у відзиві та поясненнях представника відповідача.

Разом з тим, з досліджених судом пояснень та показів свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та продавця ОСОБА_8 не можливо встановити у діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були присутні в магазині під час проведення перевірки ознак роботи, як найманих працівників. При цьому суд також бере до уваги, що трудові відносини між позивачем та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були оформлені 07.12.2018 року, про свідчать наявні в матеріалах справи копії наказів №5 та №6 від 07.12.2018 року про прийняття даних працівників на роботу та повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу.

Підстав для сумніву у достовірності наданих пояснень свідками у судовому засіданні у суду немає.

Доказів на спростування показів свідків та будь-яких документів, що підтверджують наявність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на час здійснення інспекційного відвідування 05.12.2018 року посадовими особами відповідача у ході розгляду справи відповідачем не надано.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці №22/681 від 27.12.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф за порушення законодавства про працю в сумі 223 380 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оскільки відповідач не довів правомірність оскаржуваних дій, а встановлені обставини справи свідчать про їх протиправність, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача, а тому даний адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог статті 139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь фізичної особи-підприємця фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2233,80 грн., (дві тисячі двісті тридцять три гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці № 22/681 від 27.12.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф за порушення законодавства про працю в сумі 223 380 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2233,80 грн., (дві тисячі двісті тридцять три гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18 березня 2019 року

Позивач:ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Управління Держпраці у Хмельницькій області (вул. Камянецька, 74,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 39793137)

Головуючий суддя В.К. Блонський