Справа № 160/641/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року Справа № 160/641/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засіданняВербного Д.С.
представника позивача представника відповідача Якубук М.В. Пилипенко С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства "Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги" Синельниківської районної ради до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправною та скасування вимоги про усунення порушень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства "Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги" Синельниківської районної ради" (далі - позивач) до Східного офісу Держаудитслужби (далі - відповідач), в якій позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що оскаржувана вимога є протиправною, оскільки, зазначивши у вимозі про необхідність усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку, відповідач не вказав, які саме дії та на підставі яких положень закону повинен здійснити позивач для усунення негативних наслідків протиправного використання грошових коштів. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позовну заяву.
Ухвалою суду від 15.02.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
12.03.2019 до суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що вибір способу усунення порушення чинним законодавством покладено на посадових осіб об'єкта контролю, а не на орган державного фінансового контролю, оскільки зазначення конкретних чи чітко визначених способів усунення виявлених ревізією порушень може обмежити право вибору об'єкта контролю у застосуванні інших способів усунення порушень. З огляду на викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовної заяви.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позовну заяву.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволенні позовних вимог заперечувала та просила відмовити в задоволенні позовної заяви, з огляду на викладені у відзиві обставини.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Так, відповідно до п. 1.4.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на І квартал 2018 року, відділом контролю у соціальній галузі та сфері культури Східного офісу Держаудитслужби проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності в Комунальному закладі охорони здоров'я "Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги" Синельніківської районної ради" за період з 01.01.2013 по 31.03.2018, якою встановлено ряд фінансових порушень, які зафіксовані в Акті ревізії №04.04-25/8 від 20.06.2018.
Зазначеним листом Східний офіс Держаудитслужби вимагає усунути виявлені ревізією порушення в установленому законодавством порядку.
Не погоджуючись з вимогою відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою КМ України №43 від 03.02.2016 (далі - Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Пунктом 4 Положення передбачено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи); реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, інспектування (ревізії); здійснює контроль за цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності, станом внутрішнього контролю та внутрішнього аудиту у розпорядників бюджетних коштів, станом внутрішнього контролю в інших підконтрольних установах, усуненням виявлених недоліків і порушень; вживає в межах повноважень, передбачених законом, заходів до усунення виявлених недоліків та запобігання їм у подальшому, а саме проводить аналіз стану дотримання фінансової та бюджетної дисципліни, виявляє причини та умови, що призвели до недоліків і порушень, готує рекомендації та пропозиції щодо їх усунення і запобігання їм у подальшому; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пункт 6 Положення).
Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7 Положення).
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.
Крім того, відповідно до частини 5 статті 65 Господарського кодексу України, керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.
Отже, вибір способу усунення порушення чинним законодавством покладено на посадових осіб об'єкта контролю, а не на орган державного фінансового контролю, оскільки зазначення конкретних чи чітко визначених способів усунення виявлених ревізією порушень може обмежити право вибору об'єкта контролю у застосуванні інших способів усунення порушень.
Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Наведене дає підстави для висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Таким чином, позивач не позбавлений можливості та права захисту своїх інтересів у провадженні за зверненням Держаудитслужби з позовом про стягнення збитків.
Таку правову позицію стосовно вирішення спорів цієї категорії неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема правовий висновок щодо застосування положень статті 2, пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII про підстави і порядок пред'явлення та виконання вимоги органу державного фінансового контролю про усунення порушень вимог законодавства, яка містить вказівку вжити заходи для відшкодування шкоди, міститься у постановах від 18.11.2014 (справа № 21-632а14), від 10.02.2015 (справа № 21-461а14), від 09.06.2015 (справа № 21-54а15), від 23.06.2015 (справа № 21-358а15), від 02.12.2015 (справа № 8268013-а), від 23.02.2016 (справа № 818185714).
З матеріалів справи видно, що позивач не погоджується з вимогою Східного офісу Держаудитслужби від 18.07.2018 №04-04-15/5495 «Щодо усунення порушень законодавства», зокрема, у зв'язку з відсутністю у оскаржуваній вимозі чітких рекомендацій щодо способу усунення виявлених під час ревізії порушень.
Зважаючи на те, що вибір способу усунення порушення чинним законодавством покладено на посадових осіб об'єкта контролю, а не на орган державного фінансового контролю, суд робить висновок про відсутність підстав для задоволення даної позовної заяви.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України робить висновок, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 березня 2019 року.

Суддя Р.З. Голобутовський