Справа № 170/20/19
Суддя: Жевнєрова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 170/20/19
Провадження № 2-а/170/4/19
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2019 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Жевнєрової Н.В.,

за участю секретаря Оксентюк Б.А.,

представника позивача Кирилюк-Гуж Д.С.,

відповідача Боруха В.В.,

представників третьої особи без самостійних вимог

щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Шацьк адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

в с т а н о в и в:

11 січня 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд з указаним позовом. Позов обґрунтовано тим, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення №147/18 від 03 січня 2019 року щодо нього було накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові вказано, що підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є невиконання ним як посадовою особою вимог ч. 5 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо ведення персонального обліку призовників і військовозобов`язаних за місцем їх роботи або навчання, а також є посилання на ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що встановлює відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту та підприємств, установ і організацій, яка покладається на відповідних керівників.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова №147/18 від 03.01.2019 року є незаконною та необґрунтованою, оскільки фізична особа-підприємець, як самостійний суб`єкт господарювання, не відноситься ні до підприємств, ні до установ, ні до організацій, тому закон не зобов`язує таку особу вести облік відомостей щодо призовників і військовозобов`язаних, які у неї працюють за трудовим договором. Також фізична особа-підприємець не є керівником юридичної особи у розумінні господарського кодексу. Тому до обов`язків фізичної особи-підприємця не входить обов`язок по веденню персонального обліку призовників і військовозобов`язаних, які у нього працюють.

Таким чином, фізична особа-підприємець не є суб`єктом вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 210-1 КУпАП, оскільки не є керівником ні підприємства, ні установи, ні організації.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_3 був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення та визнав свою вину. Позивач заперечує вказану обставину та зазначає, що не був присутній при розгляді справи, відповідно не міг визнати свою провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Тому ОСОБА_3 просить визнати протиправною та скасувати постанову №147/18 від 03 січня 2019 року про накладення адміністративного стягнення в сумі 510 грн., винесену тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , та закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_3 .

У даній справі 25.01.2019 року суду надано відзив на позовну заяву, який суд не може взяти до уваги, оскільки згідно з положеннями статей 159, 162 КАС України подання відзиву на позов є правом відповідача як учасника справи. З відзиву вбачається, що він поданий у даній справі, але підписаний ТВО військового комісара Шацького районного військового комісаріату Давидюком О., який не є учасником справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 -Гуж Д.С. позов ОСОБА_3 підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила вимоги позивача задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_3 протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, що є адміністративними правопорушеннями, як підстава адміністративної відповідальності за такі діяння. Зазначені питання не можуть бути предметом регулювання підзаконними нормативно-правовими актами.

Визначення понять «підприємство», «установа», «організація», «підприємець» є у нормативних актах. Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 ГК України. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється; із залученням або без залучення найманої праці; самостійно або спільно з іншими особами. Громадянин здійснює управління заснованим ним приватним підприємством безпосередньо або через керівника, який наймається за контрактом. Отже, оскільки фізична особа-підприємець, як самостійний суб`єкт господарювання, не відноситься ні до підприємств, ні до установ, ні до організацій, то закони України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на які посилається відповідач у постанові щодо ОСОБА_3 , не зобов`язують фізичну особу-підприємця вести облік відомостей щодо призовників і військовозобов`язаних, які у нього працюють за трудовим договором. Також фізична особа- підприємець не є керівником юридичної особи у розумінні ГК України. Таким чином, фізична особа-підприємець не є суб`єктом вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, оскільки не є керівником ні підприємства, ні установи, ні організації.

Відповідач ОСОБА_4 щодо позову заперечував в повному обсязі, вважає, що ОСОБА_3 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представники третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 щодо позову заперечували, просили у задоволенні вимог позивача відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 та представники третьої особи Волинського обласного військового комісаріату Панасюк О.В., ОСОБА_1 суду пояснили, що зі змісту, мети та завдань військового обліку і відповідно до законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», обов`язок ведення військового обліку покладається на всіх суб`єктів господарювання, незалежно від організації правової форми, підпорядкування і форм власності, в яких працюють призовники і військовозобов`язані за трудовим договором, оскільки військовий облік ведеться за місцем роботи або навчання. Відсутність військового обліку у фізичної особи-підприємця, який використовує найману працю (за трудовим договором) призовників, військовозобов`язаних, як це відбувається на всіх підприємствах, установах, організаціях і навчальних закладах незалежно від підпорядкування і форм власності, позбавляє можливості органи військового управління в повній мірі вивчити кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних, відповідно до їх військових звань та військово-облікових спеціальностей для утворення військового резерву людських ресурсів, їх ефективного використання в інтересах оборони та національної безпеки держави та забезпечити виконання законодавства питань мобілізаційної підготовки та мобілізації. Оскільки до обов`язків посадових осіб підприємств, установ, організацій, відповідно до ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» належить ведення обліку військовозобов`язаних, резервістів і призовників із числа працюючих, здійснення заходів щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і надання звітності із цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку, відмова посадової особи від ведення військового обліку є порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що є об`єктивною стороною правопорушенню передбаченого ст. 210-1 КУпАП України. У листі Міністерства юстиції України від 03.11.2006 року №22-48-548 зазначено, що громадянин як суб`єкт підприємницької діяльності, може бути визнаний службовою особою (посадовою особою) лише тоді, коли такий громадянин на умовах трудового договору наймає працівників для сприяння йому у здійсненні підприємницької діяльності. За таких обставин він набуває організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих працівників (право ставити перед ними певні завдання, визначати розмір заробітної плати, розпорядок робочого дня, застосовувати дисциплінарні стягнення тощо). Враховуючи, що ОСОБА_3 , як фізична особа-підприємець, наймає працівників на умовах трудового договору для сприяння у здійсненні підприємницької діяльності, він належить до посадових осіб, тому є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП України. Тому винесену тимчасово виконуючим обов`язки військового комісара ОСОБА_4 постанову від 03.01.2019 року №147/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП України відповідач та представники третьої особи вважають законною та обґрунтованою.

Судом установлено, що згідно з постановою ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 від 03 січня 2019 року №47/18 щодо громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , накладено штраф у сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Поряд з цим зі змісту постанови вбачається, що головою комісії Шацького районного військового комісаріату було проведено перевірку стану військового обліку у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (керівник ОСОБА_3 ). Однак будь-яких даних про те, що у підприємця ОСОБА_3 є наймані працівники, у зв`язку з чим, на думку відповідача, він має обов`язок вести військовий облік призовників і військовозобов`язаних, суду не надано.

Крім того у постанові вказано, що ОСОБА_3 був присутній під час розгляду справи, визнав свою провину, що є обставиною, що пом`якшує його відповідальність.

Однак вказані обставини не знайшли підтвердження під час розгляду справи судом.

Представник позивача ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_3 був повідомлений про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього 03.01.2019 року. Однак він на розгляд не прибув, повідомив посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 про його зайнятість і можливість прибути на розгляд наступного дня, тобто 04.01.2019 року. 04.01.2019 року ОСОБА_3 у приміщенні Шацького військового комісаріату отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, пояснень щодо порушення він не давав.

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та представники третьої особи Панасюк О.В., ОСОБА_1 .

Отже відомості у постанові про розгляд справи 03.01.20019 року у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та визнання ОСОБА_3 своєї провини не відповідають дійсності.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона винесена на підставі розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, при цьому назви документів не вказано.

З пояснень відповідача ОСОБА_4 встановлено, що ним було розглянуто акт перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , затверджений 17.12.2018 року, та протокол про адміністративне правопорушення від 26.12.2018 року щодо ОСОБА_3 .

З протоколу про адміністративне правопорушення №147/18 від 26.12.2018 року, складеного за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, вбачається, що він складений відносно громадянина ОСОБА_3 , за результатами перевірки стану військового обліку у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (керівник ОСОБА_3 ), у зв`язку з тим, що військовий облік у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не ведеться і в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, де зазначено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян і на посадових осіб. У протоколі також вказано, що ОСОБА_3 пояснення надавати відмовився, заяв, клопотань не подавав.

З дослідженого судом акту перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , затвердженого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_7 , вбачається, що комісією Шацького РВК проведено перевірку згідно з графіком проведення перевірок стану військового обліку в сільських, селищній радах, на підприємствах, в установах і організаціях, навчальних закладах Шацького району у 2018 році, за результатами якої у підприємця ОСОБА_3 встановлено відсутність ведення військового обліку.

Поряд з цим жодних відомостей про наявність у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 найманих працівників в акті та у протоколі про адміністративне правопорушення не відображено.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто є бланкетною нормою. Об`єктивна сторона правопорушення полягає саме у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб`єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

У дослідженому судом протоколі про адміністративне правопорушення та в оскаржуваній позивачем постанові у справі про адміністративне правопорушення містяться посилання на такі норми законів.

Вказано, що відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» персональний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей щодо призовників і військовозобов`язаних за місцем їх роботи або навчання та покладається на керівників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форм власності.

Крім того вказано, що відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» зміст мобілізаційної підготовки становить, зокрема, і військовий облік військовозобов`язаних і призовників. Статтею 21 цього закону до обов`язків підприємств, установ і організацій віднесено ведення обліку військовозобов`язаних, резервістів та призовників із числа працюючих, здійснення заходів щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнних час і надання звітності х цих питань відповідним органам державної влади в установленому порядку. Відповідно до вимог ст. 26 цього закону відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту та підприємств, установ і організацій, яка покладається на відповідних керівників. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Також вказано, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки та полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, підприємств, установ і організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу військово-облікових даних призовників та військовозобов`язаних із відображенням їх у військово-облікових документах, а також здійснення контролю за дотриманням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку. Відповідно до п. 5 Додатку 27 постанови Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» документи по військовому обліку у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не ведуться, відповідального за ведення військового обліку не призначено, персональний облік призовників і військовозобов`язаних не ведеться згідно з типовою формою первинного обліку №П-2, документи службового листування з військовим комісаріатом, планувальні та звітні документи за минулий та поточний роки відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено зміст, мету та завдання військового обліку і обов`язок ведення військового обліку, який покладається на всіх суб`єктів господарювання, незалежно від організації правової форми, підпорядкування і форм власності, в яких працюють призовники і військовозобов`язані за трудовим договором, оскільки військовий облік ведеться за місцем роботи або навчання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року №921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» визначено механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, виконавчими комітетами сільських, селищних та міських рад, військовими комісаріатами, військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями та навчальними закладами незалежно від їх підпорядкування та форми власності. Завданням військового обліку є, зокрема, здійснення контролю за виконанням призовниками і військовозобов`язаними, посадовими особами державних органів, підприємств, установ та організацій встановлених правил військового обліку. Контроль за виконанням посадовими особами встановлених правил військового обліку проводиться шляхом перевірок.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.05.2001 року у справі №1-22/2001 зазначив, що положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України треба розуміти так, що ним безпосередньо не встановлюються види юридичної відповідальності. За цим положенням виключно законами України визначаються зокрема, діяння, що є адміністративними правопорушеннями як підстава адміністративної відповідальності та відповідальність за такі діяння. Зазначені питання не можуть бути предметом регулювання підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Стаття 14 КУпАП визначає, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недотриманням установлених правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

При цьому адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП). Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

На підставі оцінки наданих учасниками справи доказів у їх сукупності судом встановлено, що законами, на які посилається відповідач у постанові про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, не передбачено обов`язок фізичної особи-підприємця вести військовий облік відповідно до визначеного порядку, у зв`язку з чим оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію не можна вважати законною і обґрунтованою.

Крім того твердження відповідача, що ОСОБА_3 як суб`єкт підприємницької діяльності є посадовою особою, оскільки він на умовах трудового договору наймає працівників для сприяння йому у здійсненні підприємницької діяльності і за таких обставин він набуває організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих працівників, тому є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП України, є необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні відомості про те, що у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є наймані працівники, та суду не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 286 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності слід скасувати і справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Відповідно до вимог статей 132, 134 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 768,40 грн. та витрати на правничу професійну допомогу адвоката в розмірі 8085 грн., які підтверджуються наданими представником позивача та дослідженими судом доказами.

Керуючись статтями 132, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 №147/18 від 03 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, визнати протиправною і скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шацького районного військового комісаріату Волинської області на користь позивача ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шацького районного військового комісаріату Волинської області на користь позивача ОСОБА_3 витрати на правничу професійну допомогу адвоката в розмірі 8085 грн. (вісім тисяч вісімдесят п`ять гривень).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Шацький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.03.2019 року.

Суддя /підпис/ Н.В.Жевнєрова Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Жевнєрова