Справа № 462/7160/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 462/7160/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивачка) 12.11.2018 звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова (далі Рудненська селищна рада) з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Рудненської селищної ради щодо нездійснення розгляду заяви від 27.08.2018 (вхідний реєстраційний № Т-744) у відповідності до вимог частини сьомої статті 118 ЗК України;

- зобовязати Рудненську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2018 (вхідний реєстраційний № Т-744) у відповідності до вимог частини сьомої статті 118 ЗК України та за результатом розгляду надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,600 га та згідно поданого викопіювання по вул. Шептицького в смт. Рудне для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що орган місцевого самоврядування вдруге протиправно відмовив позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, не передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України, статті 19 Конституції України. Позивачка вважає, що селищна рада проявила бездіяльність, що полягає у нездійсненні розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.08.2018 відповідно до вимог частини сьомої статті 118 ЗК України. Вважає, що відповідача слід зобовязати та повторно розглянути її заяви від 27.08.2018 і прийняти законне рішення.

Залізничний районний суд м. Львова 13.11.2018 постановив ухвалу № 462/7160/18 про скерування позову ОСОБА_1 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова та заяви про забезпечення позову на розгляд Львівського окружного адміністративного суду. Справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 10.12.2018 та за наслідками автоматизованого розподілу 11.12.2018 передана судді Москалю Р.М.

Рудненська селищна рада позов не визнає. Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с. 44-47), просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з мотивів його безпідставності. Відповідач повідомив, що Рудненська селищна рада розглянула заяву ОСОБА_1 від 27.08.2018 та прийняла рішення №974 від 17.10.2018, яким відмовила заявниці у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на вул. Шептицького в смт.Рудно. Представник відповідача стверджує, що підставою для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою було те, що ОСОБА_1 зазначене в графічних матеріалах місцезнаходження бажаної земельної ділянки розташоване в районі, на який не розроблений детальний план території; за таких умов надання дозволу суперечитиме частині третій статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, звертає увагу суду, на те, що рішення відповідача № 974 від 17.10.2018 не містить підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вважає, що прийняття невмотивованого рішення № 974 від 17.10.2018 не може вважатися належним розглядом її заяви в розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Зазначає, що відсутність в смт. Рудне детального плану території не входить до переліку підстав, які відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України надають відповідачу право відмовити заявниці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Представник відповідача не змогла пояснити суду, чому текст рішення №974 від 17.10.2018 не містить мотивації чи фактичних підстав його прийняття.

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) є громадянкою України, що підтверджується її паспортом громадянина України (а.с. 65), мешканка смт.Рудне Залізничного району міста Львова.

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Рудненської селищної ради із заявою, в якій просила виділити їй земельну ділянку по вул. Яворницького, 6 в смт. Рудне під будівництво та обслуговування житлового будинку. Рудненська селищна рада рішенням №458 від 15.05.2017 погодила ОСОБА_1 місце розташування земельної ділянки та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки на вул.Яворницького, 6 в смт. Рудне орієнтовною площею 0,0600 га для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земель, що не надані у власність або користування (а.с. 3). На стадії виготовлення технічної документації зясувалося, що ця земельна ділянка вже приватизована, перебуває у власності іншої фізичної особи (а.с. 7). У звязку з такими обставинами Рудненська селищна рада прийняла рішення № 638 від 13.10.2018, яким скасувала рішення № 458 від 15.05.2017 «Про погодження гр. ОСОБА_1 місця розташування земельної ділянки, згідно затвердженого кварталу та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Яворницького, 6 в смт. Рудне» (а.с. 4).

04.01.2018 ОСОБА_1 знову звернулася із заявою до Рудненської селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на вул. Шептицького в смт. Рудне (а.с. 10-11). За результатами розгляду її заяви селищна рада прийняла рішення № 746 від 13.02.2018, яким відмовила гр. ОСОБА_1 у погодженні місця розташування земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Шептицького згідно з поданим викопіювання в смт. Рудне (а.с. 5). ОСОБА_1 оскаржила це рішення Рудненської селищної ради в судовому порядку.

Львівський окружний адміністративний суд 15.08.2018 прийняв рішення у справі №813/858/18 такого змісту:

- визнав протиправним рішення Рудненської селищної ради від 13.02.2018 № 746 в частині відмови в погодженні ОСОБА_1 місця розташування земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки на вул. Шептицького орієнтовною площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку;

- зобов'язав Рудненську селищну раду вирішити питання щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0600 га згідно поданого викопіювання по вул. Шептицького в смт. Рудно для будівництва та обслуговування житлового будинку, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

ОСОБА_1 27.08.2018 звернулася до Рудненської селищної ради із заявою, просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0600 га по вулиці Шептицького смт. Рудне для будівництва та обслуговування житлового будинку з врахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 по справі № 813/858/18. До заяви, зокрема, додала графічні матеріали з нанесенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 57).

Питання про погодження гр. ОСОБА_1 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на вул. Шептицького в смт. Рудне розглядалось на засіданні депутатської комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів (витяг з протоколу № 81 від 16.10.2018, а.с. 55). Комісія постановила винести на розгляд сесії проект рішення про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шептицького смт. Рудне для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.56).

Відповідно до протоколу пленарного засідання 7-ї сесії 7-го демократичного скликання Рудненської селищної ради від 17.10.2018, зафіксовано, що за наслідками голосування з питання «надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шептицького смт. Рудне для будівництва та обслуговування житлового будинку» «за» проголосувало 8, «проти» - 0, «утрималось» 14 депутатів (а.с. 54).

Рудненська селищна рада за результатами звернення позивачки від 27.08.2018 № Т-744, враховуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 та висновок постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів прийняла рішення № 974 від 17.10.2018 (а.с. 52), яким відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,060 га, згідно поданого викопіювання по вул. Шептицького в смт. Рудно для будівництва та обслуговування житлового будинку. В тексті цього рішення правовою підставою його прийняття визначено статтю 144 Конституції України, пп.34 пункту 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 118, 121 Земельного кодексу України. Рішення № 974 від 17.10.2018 не містить викладу фактів чи обставин, а також будь-якої мотивації прийняття рішення такого змісту.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до п. б) ч. 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни … набувають права власності … земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами … здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в) частини третьої статті 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадянин/ка України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в місті площею не більше 0,10 га із земель комунальної власності.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності … для будівництва та обслуговування житлового будинку … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України (частина восьма статті 118 цього Кодексу).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев'ята статті 118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини десята та одинадцята статті 118 ЗК України).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (пункт 9 частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (частина 12 статті 46).

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 3038-VI детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території. Частиною третьою статті 24 Закону № 3038-VI визначено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків:

1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи;

2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону;

3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обовязкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних обєктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, звязку);

5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів;

6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних обєктів.

Верховний суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 17.12.2018 в справі № 509/4156/15-а дійшов таких правових висновків щодо застосування норм ст. 118 ЗК України:

« 42. Верховний Суд вважає, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою фактично створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу, а тому може бути предметом судового оскарження» […] 45. […] У випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України» […] 72. […] відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови» […] 75. Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб'єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб'єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення».

При вирішенні цього спору суд застосовує наведені вище нормативні положення та правові висновки Верховного Суду та керується такими мотивами:

ОСОБА_1 є громадянкою України та має право на безоплатне набуття права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Позивачка неодноразово зверталась до Рудненської селищної ради із заявами про отримання земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації під будівництво житлового будинку, востаннє подала заяву до селищної ради 27.08.2018. Рудненська селищна рада 17.10.2018 сільська рада прийняла рішення № 974, відповідно до якого відмовила ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,060 га по вул. Шептицького в смт. Рудно для будівництва та обслуговування житлового будинку. Отже, за результатами розгляду заяви позивачки від 27.08.2018 відповідач прийняв негативне для ОСОБА_1 рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. З пояснень позивачки випливає, що прийняття негативного рішення (про відмову в задоволенні її клопотання) вона розцінює як бездіяльність щодо належного розгляду її заяви, а належним вважає розгляд, що завершиться задоволенням її клопотання та наданням відповідного дозволу.

ОСОБА_4 Верховного Суду в постанові від 19.04.2018 у справі № П/9901/137/18 (800/426/17) звернула увагу, що протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З урахуванням того, що за результатом розгляду заяви позивачки відповідач прийняв рішення, що є актом індивідуальної дії, суд не встановив факту бездіяльності Рудненської селищної ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.08.2018 (вхідний реєстраційний №Т-744), відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

При вирішенні цього спору суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). В рішенні від 20.10.2011 по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), що набуло статусу остаточного 20.01.2012, ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» в контексті мотивації органами місцевого самоврядування своїх рішень. Цей принцип зокрема «…передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб… Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси...».

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду є твердження про неналежний розгляд відповідачем її заяви від 27.08.2018. Тому суд повинен дати оцінку прийнятому Рудненською селищною радою рішенню № 974 від 17.10.2018, а також оцінити доводи відповідача на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення про відмову надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оцінюючи рішення Рудненської селищної ради № 974 від 17.10.2018 на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує таке: в тексті цього рішення не вказані фактичні підстави його прийняття, що могли б прояснити заявниці чи суду мотиви відмови у наданні ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В тексті рішення селищної ради просто перелічено норми права (Конституції України, ЗУ «Про місцеве самоврядування» та ЗК України), що регламентують повноваження селищної ради у галузі земельних відносин, а також підстави та процедуру безоплатного отримання громадянами земельної ділянки у власність.

Суд дослідив надані відповідачем документи - заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документи, а також проект рішення щодо вирішення звернення ОСОБА_1 та зясував, що комісія з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів постановила (а.с.55) винести на розгляд сесії проект (а.с.56) позитивного для заявниці рішення - про надання гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шептицького смт. Рудне для будівництва та обслуговування житлового будинку. На пленарному засіданні сесії 17.10.2018 це рішення не набрало необхідної кількості голосів, що підтверджується протоколом поіменного голосування (а.с. 54, - «за» - 8, «утрималося» - 14, «проти» 0). Водночас суду не надано проекту рішення про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 та відповідного протоколу голосування, натомість оформлено рішення №974 від 17.10.2018 (а.с.52), відповідно до якого селищна рада з покликанням на висновок постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів та рішення суду від 15.08.2018 прийняла рішення про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відзиві на позов відповідач покликається на те, що причиною відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на вул. Шептицького в смт. Рудно, була відсутність розробленого детального плану території, що суперечить частині третій статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Оцінюючи ці обставини в сукупності суд враховує таке:

в частині сьомій статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу. Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: - невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів; - невідповідність місця розташування об'єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; - невідповідність місця розташування об'єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому нормами ЗК України не передбачено право відповідного органу місцевого самоврядування відступати від положень цієї статті ЗК України. Суд констатує, що рішення № 974 від 17.10.2018 не містить підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведенні земельної ділянки, котрі визначені частиною сьомою статті 118 ЗК України.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію послідовних етапів, а саме: - звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; - розробка суб'єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; - затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, передача земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Приписами статті 24 Закону № 3038-VI забороняється до затвердження відповідної містобудівної документації передачу (надання) у власність/користування земельних ділянок. Суд зазначає, що ця норма не містить заборони в наданні відповідних дозволів на розроблення проектів землеустрою, які є лише початком тривалої та послідовної процедури та однією із стадій реалізації особою права на отримання земельної ділянки. З цих підстав суд не бере до уваги посилання відповідача на положення статті 24 Закону № 3038-VI. Така правова позиція суду з цього питання відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постановах від 18.04.2018 у справі № 522/17384/16-а, від 22.05.2018 у справі № 468/1263/17-а.

Отже, доводи відповідача не заслуговують на увагу з двох мотивів:

- ці аргументи ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права;

- ці аргументи відсутні в тексті рішення від 17.10.2018, а отже не можуть бути виправданням його прийняття.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що рішення Рудненська селищна рада № 974 від 17.10.2018 (з огляду на його зміст) є необґрунтованим, а також не відповідає критеріям розсудливості, добросовісності, а тому підлягає скасуванню. З огляду на нположення статті 9 КАС України суд вправі вийти за межі позовних вимог та скасування це рішення, хоча позивачка і кваліфікувала його прийняття відповідачем як протиправну бездіяльність. З огляду на висновок суду про протиправність оскаржуваного рішення відповідача № 974 від 17.10.2018 суд повинен вирішити питання про обрання належного способу захисту порушеного інтересу заявниці. Суд вважає, що Рудненська селищна рада повинна повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2018 (вхідний реєстраційний №Т-744) з доданими до цієї заяви документами. При повторному розгляді звернення ОСОБА_1 відповідачеві слід зважати на принцип «належного урядування» та прийняти обґрунтоване рішення, що буде відповідати критеріям правомірного рішення субєкта владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України) та приписам статті 118 ЗК України та з урахуванням висновків суду (в тому числі щодо застосування частини третьої статті 24 Закону № 3038-VI), викладених у цьому рішенні.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Суд враховує, що історія звернень позивачки до Рудненської селищної ради із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки триває з 2017 року. Рішенням № 974 від 17.10.2018 відповідач повторно відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, незважаючи на рішення суду у справі № 813/858/18. Наведені обставини вказують на недобросовісність дій відповідача щодо вирішення заяв позивачки. Враховуючи приписи частини сьомої статті 118 ЗК України про те, що заява позивачки повинна бути розглянута органом місцевого самоврядування у місячний строк, з врахуванням висновків суду у цій справі та забезпеченням реального виконання судового рішення, на підставі частини другої статті 14 та частини першої статті 382 КАС України суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду та зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення. Для подання звіту суд встановлює строк - сорок календарних днів, що обчислюється з набрання цим рішенням суду законної сили. При цьому суд попереджає відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що дійшов до висновку про часткове задоволення позову, тому понесені позивачкою витрати на сплату судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, 382, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова № 974 від 17.10.2018 «Про надання дозволу гр.ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Шептицького в смт. Рудно для будівництва та обслуговування житлового будинку».

Зобовязати Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова повторно розглянути на найближчому черговому пленарному засіданні сесії заяву ОСОБА_1 від 27.08.2018 (вхідний реєстраційний № Т-744) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,600 га по вул. Шептицького в смт. Рудне для будівництва та обслуговування житлового будинку та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов'язати Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановити строк для подання звіту - сорок календарних днів, що обчислюється з набрання цим рішенням суду законної сили.

Попередити відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова (79493, Львівська область, м. Львів, смт. Рудне, вул. Короленка, буд. 1, ідентифікаційний код 04372419) на користь ОСОБА_1 (79493, Львівська область, м. Львів, смт. Рудне, вул. Л.Українки, буд. 36, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.03.2019.

Суддя Москаль Р.М.