Справа № 812/301/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2019 року

Київ

справа №812/301/17

адміністративне провадження №К/9901/35608/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуГоловного управління Державної фіскальної служби У Луганській області
на постановуЛуганського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 (суддя: Чиркін С.М.)
та ухвалуДонецького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 (колегія суддів у складі: Гаврищук Т.Г., Блохін А.А., Сухарьок М.Г.)
у справі №812/301/17
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Об'єднане господарство залізничного транспорту»
доГоловного управління Державної фіскальної служби У Луганській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Об'єднане господарство залізничного транспорту» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, викладену у листі №56/10/12-32-12-03-19 від 01.02.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що надана податкова консультація є протиправною та такою, що належить скасуванню, оскільки прийнята необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямована ця податкова консультація. Позивач відповіді на перше та третє питання запиту не отримав. По другому питанню надано відповідь про те, що підстави для подання уточнюючого розрахунку з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності з посиланням на Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII відсутні. Однак позивач вважає, що на нього розповсюджуються норми статті 6 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII в частині звільнення від виконання своїх обов'язків щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності з 14.04.2014 по 07.06.2016.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20.04.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017, адміністративний позов задоволено повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зміст спірної податкової консультації зводиться лише до викладення положень Податкового кодексу України з питання порядку сплати земельного податку, без будь якого роз'яснення практичного застосування, використання положень норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відносно прав та обов'язків позивача, як платника податків, у зв'язку з чим оскаржувана консультація не виконує допоміжної функції контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону. Фактично відповідач в податковій консультації не зазначив, яким чином на позивача розповсюджуються певні норми діючого законодавства.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини, що мають значення для вирішення справи, судами з'ясовані неповно. Позивач, ані до ДПІ, де він перебуває на обліку, ані до ГУ ДФС у Луганській області під час звернення про надання індивідуальної податкової консультації сертифікат ТПП не надавав. Порушені позивачем питання мали загальний (теоретичний) характер щодо окремих питань плати за землю. В матеріалах справи також відсутні документи, що підтверджують прийняття в період з 14.04.2014 до 08.06.2016 Сєвєродонецькою міською радою рішень про звільнення та/або встановлення пільг із сплати земельного у зв'язку з проведення антитерористичної операції відсутні.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звернувся до відповідача із запитом від 03.01.2017 за №1 на отримання податкової консультації, в якому викладені обставини щодо яких у позивача виникла потреба у роз'ясненні податковим органом, а саме, з огляду на використання позивачем земельних ділянок, розташованих в межах м.Сєвєродонецьк, постали наступні питання: 1) яку саме податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) слід подавати звітну або уточнюючу? 2) що саме є підставою подачі уточнюючої податкової декларації з плати за землю? 3) який порядок нарахування та обчислення розміру орендної плати за період з 14.04.2014 до 07.06.2016?

У відповідь на вказаний запит відповідач у листі від 01.02.2017 № 56/10/12-32-12-03-19 по першому питанню повідомив, що підстав для подання уточнюючого розрахунку з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності посилаючись на Закон від 02.09.2014 № 1669-VII відсутні. Щодо другого питання роз'яснено те, що уточнюючий розрахунок з плати за землю подається до контролюючого органу в разі, якщо платник податку на поточний рік подав звітну декларацію за земельні ділянки, що перебувають у його власності, а протягом року отримав право власності на іншу земельну ділянку чи при зміні протягом року функціонального використання землі, зміні розміру орендної плати або ставки податку, настання інших факторів, що впливають на розмір податкового зобов'язання з плати за землю, виявлення помилок. Щодо третього питання роз'яснено, що платники податку самостійно обчислюють суму орендної плати та до 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік, з розбивкою суми рівними частками за місяцями (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України), підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).

Як правильно встановлено судами, підставою для звернення позивача за консультацією послугувало практичне застосування норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині звільнення від виконання своїх обов'язків як суб'єкта господарювання, який знаходиться на території проведення антитерористичної операції, з 14 квітня 2014 року щодо сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, орендної плати за користування державним та комунальним майном до 07.06.2016 в частині їх розповсюдження на позивача.

Згідно із підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до підпункту14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація - роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію. Консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

За змістом пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

З наведеного виплаває висновок, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено визнання судом податкової консультації недійсною, яка не містить конкретної відповіді на поставлене питання. Дана норма передбачає визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли юридично правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на те, що позивачем доведено існування обставин, за яких податкова консультація може бути визнана недійсною.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній до 8 червня 2016 року) під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За змістом статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» були затверджені Переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких внесено м. Сєвєродонецьк.

Верховний Суд приходить до висновку, що оскільки Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Поруч з цим, згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак положення цього Закону підлягають застосуванню у межах спірних відносин виходячи із положень податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та пункту 56.21 статті 56 цього кодексу.

Окрім того слід відзначити, що в силу вимог статті 6 Закону № 1669-VII, яка має пряму дію, та Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція не вимагається додаткове отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин.

Відтак, згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою зокрема для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби У Луганській області залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду