Справа № 817/2405/16
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 лютого 2019 року м. Рівне №817/2405/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської митниці ДФС
про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

27.12.2016 ОСОБА_1 звернувся в Рівненський окружний адміністративний суд з позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 15.09.2016 №204000009/2016/000035/2, від 31.10.2016 №204000009/2016/000046/2 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.09.2016 №204000009/2016/00033, від 31.10.2016 №204000009/2016/00027.

Постановою суду від 29.03.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 вказану постанову залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.11.2018 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 справу прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та пояснили суду, що ОСОБА_1, за наявності усіх документів, звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення транспортних засобів. У поданих митних деклараціях митна вартість транспортних засобів позивачем була визначена за ціною договору (контракту) щодо транспортних засобів, які імпортуються (основний метод). Проте, відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортних засобів, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Вважають, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Також відповідачем не було зазначено, які саме документи повинен був подати декларант на підтвердження транспортування вищевказаних транспортних засобів на митну територію України, при тому, що жодних правочинів, предметом яких було б транспортування відповідних транспортних засобів, позивач не укладав, і жодних повязаних з цим витрат, не поніс. Сторона позивача доводила, що застосовані відповідачем методи для визначенні митної вартості імпортованого товару є протиправними, а суттєве збільшення митної вартості грубо порушує права позивача. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснив, що у інформації, наданій декларантом під час подання митних декларацій, було відсутнє обґрунтування числового значення рівня заявленої митної вартості товарів, що імпортується, а тому, відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронні вимоги, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митних деклараціях, на які декларантом не надано жодних додаткових документів. Враховуючи те, що заявлені числові значення складових митної вартості не були підтверджені документально та не піддавалися обчисленню, відповідачем для обчислення митної вартості заявлених до декларування транспортних засобів використано наступні джерела: періодичне видання: довідник Schwackeliste 2016 SPS-D 9/2016, сторінка 256; періодичне видання: довідник Schwackeliste 2016 NFZ-D 4/2016, сторінка 81; наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних вузлів та агрегатів» з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092. Оскільки декларантом було надано відмову в наданні додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та за результатом проведеної відповідно до положень Митного кодексу України процедури консультації з декларантом, наявної цінової інформації щодо подібних, аналогічних товарів у офіційних джерелах, відповідачем були прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості заявленого товару. Таким чином, оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. За наведеного, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

15.09.2016 декларантом позивача оформлено та подано відповідачу митну декларацію №204050003/2016/014779, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар: легковий автомобіль (бувший у використанні) марки «CITROEN» моделі «С4 РІСАSSO» з ідентифікаційним номером (номер кузова) VF73А9HР8DJ885890, номер двигуна РSА9Н0610JBFA3003049, код УКТЗЕД 87033290, країна відправлення/експорту Бельгія, загальною вартістю 3800,00 EUR за методом визначення митної вартості 6 (а.с.70 том 1).

Для митного оформлення відповідачу було подано, зокрема, такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8-9 том 1); рахунок-фактуру (інвойс) №20151188 від 30.08.2016 на суму 3800,00 EUR (а.с.26-27 том 1), квитанцію про здійснення поштової оплати та квитанцію касового ордеру про внесення коштів на суму 3800,00 EUR (а.с.18-21 том 1), а також копію митної декларації країни відправлення (експорту) від 30.08.2016 MRN16BEE935, за якою митна вартість транспортного засобу визначалась на рівні 3850,00 EUR (а.с.16 том 1).

Митний орган проводив огляд транспортного засобу 14.09.2016 та 15.09.2016, про що склав акти (а.с.72,74 том 1) і зобов'язав позивача надати додаткові документи, що свідчили б про вартість транспортування транспортного засобу, а також висновків експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану, терміну експлуатації, комплектації, відомості щодо яких вказані у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.09.2016 №209100004/2016/00931 та технічному паспорті від 22.04.2014 №465620450.

На вказане електронне повідомлення декларант повідомив відповідача листом від 15.09.2016 №39, що додаткові документи подаватися не будуть (а.с.73 том 1).

15.09.2016 Рівненською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000035/2 по митній декларації №204050003/2016/014779, за яким митну вартість легкового автомобіля (бувшого у використанні) марки «CITROEN» збільшено з 3800 EUR до суми 9645,88 EUR (а.с.29-30, 69 том 1).

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що «митниця володіє інформацією , яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу (періодичне видання: довідник Schwackeliste 2016 SPS-D 9/2016, сторінка 256) та має обґрунтовані підстави вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товару, оскільки зазначений транспортний засіб переміщується на причепі лафеті, при цьому до митного оформлення не надано жодного документа, що свідчив би про вартість транспортування».

Для визначення митної вартості транспортного засобу Митний орган використав наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних вузлів та агрегатів» з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092 та довідкової інформації щодо ціни аналогічного транспортного засобу, 13700 EUR (довідник Schwackeliste 2016 SPS-D 9/2016, сторінка 256) із коригуванням на фактичний термін експлуатації, пробіг та технічний стан, згідно інформації, наведеної у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.09.2016 №209100004/2016/00931 та технічному паспорті від 22.04.2014 №465620450.

Відповідно до цього, 15.09.2016 Рівненською митницею ДФС винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00033, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №204050003/2016/014779 від 15.09.2016 (а.с.31-32, 76 том 1). Причиною відмови зазначено наступне: «Вартість транспортного засобу не може бути визнана за вартістю зазначеною у митній декларації країни експорту від 30.08.2016 MRN16BEE935, у звязку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; неподанням декларантом всіх додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів,згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України». Для можливості проведення митного оформлення вказано на проведення декларування, здійснивши коригування митної вартості відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000035/2 від 15.09.2016.

Також, 28.10.2016 декларантом позивача оформлено та подано відповідачу митну декларацію №204050003/2016/020403, якою заявлено до митного оформлення імпортований товар: легковий автомобіль (бувший у використанні) марки «FІАТ» моделі «FIORINO» з ідентифікаційним номером (номер кузова) ZFА9199, номер двигуна ВХF1А, код УКТЗЕД 87043199, країна відправлення/експорту Бельгія, загальною вартістю 1650,00 EUR за методом визначення митної вартості 6 (а.с.62 том 1).

Для митного оформлення відповідачу було подано, зокрема, такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.33 том 1); рахунок-фактуру (інвойс) №20162522 від 24.10.2016 на суму 1650,00 EUR (а.с.46-47,77 том 1), а також копію митної декларації країни відправлення (експорту) від 24.10.2016 MRN16BEE257, за якою митна вартість транспортного засобу визначалась на рівні 1700,00 EUR (а.с.39 том 1).

Митний орган проводив огляд транспортного засобу 27.10.2016 та 28.10.2016, про що склав акти (а.с.89-90 том 1, а.с.7 том 2) і зобов'язав позивача надати додаткові документи, що свідчили б про вартість транспортування транспортного засобу, а також висновків експерта-автотоварознавця щодо вартості імпортованого транспортного засобу, із врахуванням технічного стану, терміну експлуатації, комплектації, відомості щодо яких вказані у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу та технічному паспорті.

На вказане електронне повідомлення декларант повідомив відповідача листом від 28.10.2016 №59, що додаткові документи подаватися не будуть (а.с.68 том 1).

31.10.2016 Рівненською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000046/2 по митній декларації №204050003/2016/020403, за яким митну вартість легкового автомобіля (бувшого у використанні) марки «FІАТ» моделі «FIORINO» з ідентифікаційним номером (номер кузова) ZFА9199, збільшено з 1700 EUR до суми 3265,41 EUR (а.с.48, 61 том 1).

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що «митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу (періодичне видання: довідник Schwackeliste NFZ-D 4/2016, сторінка 81) та має обґрунтовані підстави вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товару, оскільки зазначений транспортний засіб переміщується на евакуаторі, при цьому до митного оформлення не надано жодного документа, що свідчив би про вартість транспортування».

Для визначення митної вартості транспортного засобу Митний орган використав наказ Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних вузлів та агрегатів» з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №1074/2092 та довідкової інформації щодо ціни аналогічного транспортного засобу, 3300 EUR (довідник Schwackeliste NFZ-D 4/2016, сторінка 81) із коригуванням на фактичний термін експлуатації, пробіг та технічний стан, згідно інформації, наведеної у акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 27.10.2016 №209100004/2016/00796.

Відповідно до цього, 31.10.2016 Рівненською митницею ДФС винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00044, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №204050003/2016/020403 від 28.10.2016 (а.с.64 том 1). Причиною відмови зазначено наступне: «Вартість транспортного засобу не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у звязку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; неподанням декларантом всіх додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів,згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України». Для можливості проведення митного оформлення вказано на проведення декларування, здійснивши коригування митної вартості відповідно до Рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000046/2 від 31.10.2016.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог частини 2 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

А відповідно до частини 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов'язовують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графах 33 оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що декларант не надав додаткових документів витребовуваних митницею, а саме висновків експерта-товарознавця та документів щодо вартості перевезення транспортних засобів.

Разом з тим, судом встановлено, а відповідачем визнано, що усі основні документи, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, тобто ті, які визначені у частинах 1-2 статті 53 Митного кодексу України, декларант позивача митному органу надав.

При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей вказані документи не містили і зворотного відповідачем не доведено.

Що стосується витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, то такі, відповідно до вимог пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України, додаються до митної вартості, як її складові, лише у тому випадку, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Як свідчать матеріали справи, вартість імпортованого позивачем легкового автомобіля марки «CITROEN» у рахунку-фактурі (інвойсі) №20151188 від 30.08.2016 була визначена на рівні 3800,00 EUR. В той же час, у митній декларації країни відправлення (експорту) від 30.08.2016 MRN16BEE935, митна вартість даного транспортного засобу визначена на рівні 3850,00 EUR.

Аналогічним чином, вартість імпортованого позивачем легкового автомобіля марки «FІАТ» у рахунку-фактурі (інвойсі) №20162522 від 24.10.2016 була визначена на рівні 1650,00 EUR. В той же час, у митній декларації країни відправлення (експорту) від 24.10.2016 MRN16BEE257 митна вартість даного транспортного засобу визначена на рівні 1700,00 EUR.

Наведене дає підстави зробити висновок, що витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України складали по 50 EUR на кожний автомобіль.

З огляду на наведене, покликання відповідача на не підтвердження числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та не відповідають обставинам справи.

Слід зауважити, що фактичною підставою для сумнівів відповідача у правильності визначення позивачем митної вартості товарів слугувала інформація, наявна у періодичному виданні: довіднику Schwackeliste, про що прямо вказано у графах 33 оскаржуваних позивачем рішень про коригування митної вартості товарів.

Разом з тим, в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, інформація з довідника Schwackeliste не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, право митниці на витребування додаткових документів закон пов'язує з вичерпним переліком підстав, які стосуються недоліків у наданих для митного оформлення товарів основних документах для підтвердження митної вартості товарів, перелік яких наведено у частині 2 статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в довідниках мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та рівнем вартості такого транспортного засобу по довіднику, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів, відповідач не мав передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України підстав на витребування у позивача додаткових документів.

При вирішенні адміністративного спору суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, що наведена у постановах №№21-56а10, 21-76а10, 21-213а11, 21-418а11, 21-245а12 від 21.01.2011, від 07.02.2011, від 14.11.2011, від 06.02.2012 та від 11.09.2012 (відповідно), за якою, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Відповідач зазначав, про те, що митницею було застосовано метод 6 (резервний) з огляду на те, що позивач самостійно вказав цей метод у графах 43 митних декларацій, а тому у митниці не було обовязку застосовувати попередні методи. І при цьому, також зазначав про те, що в процесі консультацій декларанту було повідомлено про відсутність інформації щодо ціни угоди ідентичних та подібних товарів, наданих на експорт в Україну та про відсутність інформації щодо розрахунку митної вартості, а тому ним дотримано послідовність вибору останнього (резервного) методу визначення митної вартості. Разом з тим, саме по собі повідомлення про відсутність інформації не доводить факту проведення митним органом процедури консультацій, оскільки така процедура передбачає обмін інформацією, а не сповіщення декларанта про причини обрання останнього методу.

У постанові від 30.10.2018 у справі №826/25605/15 Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, стороною відповідача не доведено і обґрунтованість власних розрахунків, ні нормативно, ні фактично (оскільки інформація про пошкодження транспортного засобу, вказана у актах про проведення фізичного огляду товарів не відповідає інформації щодо наявних пошкоджень, зазначеній у актах проведення огляду (перегляду).

За правилами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею ДФС не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортних засобів у митних деклараціях №204050003/2016/014779 від 15.09.2016 та №204050003/2016/020403 від 28.10.2016, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 15.09.2016 №204000009/2016/000035/2, від 31.10.2016 №204000009/2016/000046/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.09.2016 №204000009/2016/00033, від 31.10.2016 №204000009/2016/00044 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб'єкта владних повноважень.

За усього наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Суд зазначає, що в прохальній частині позовної заяви позивачем помилково зазначено номер картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31.10.2016 №204000009/2016/00044 як №204000009/2016/00027, однак вказана помилка розглядається судом як описка, оскільки і по суті позову, і по долученим до позову додаткам, жодних сумнівів у нумерації оскаржуваного рішення не виникає.

Враховуючи положення частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (33014, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Рівненської митниці ДФС (33028, м.Рівне, вул.Соборна,104, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №204000009/2016/000035/2 від 15.09.2016 та №204000009/2016/000046/2 від 31.10.2016 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №204000009/2016/00033 від 15.09.2016, №204000009/2016/00027 від 31.10.2016.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненської митниці ДФС.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 04 березня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.