Справа № 440/291/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/291/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/291/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

16.01.2019 представник за довіреністю ОСОБА_2, діючи в інтересах позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - відповідач, Держгеокадастр у Полтавській області), в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу розгляду заяв позивачів про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею по 2,0 га кожному для ведення особистого селянського господарства (земля сільськогосподарського призначення), що знаходяться на території Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за межами населеного пункту та зобов'язати відповідача розглянути їхні заяви у встановлений законом строк.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №440/186/19 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

В цей же день ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/186/19 роз'єднано поєднані в одне провадження позовні вимоги позивачів. Виділено в окреме провадження позовні вимоги ОСОБА_1 з присвоєнням справі №440/291/19.

Іншою ухвалою від 25.01.2019 справу №440/291/19 прийнято до провадження.

В обґрунтування заявлених в інтересах ОСОБА_1 вимог представник позивача вказує на неправомірну, як на його думку, поведінку відповідача, що перешкоджає у реалізації права особи на отримання у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації. Зауважує, що надана відповідачем письмова відповідь за результатами розгляду відповідної заяви ОСОБА_1 не містить рішення по суті питання, у зв'язку з чим вважає, що з боку відповідача має місце протиправна бездіяльність.

05.02.2019 відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що обрана позивачем земельна ділянка на території Наталівської сільської ради Гребінківського району входить в земельний масив земельної ділянки площею 95,1819 га, на яку ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2018 був накладений арешт, внаслідок чого відповідач позбавлений правових підстав надати запитуваний дозвіл до скасування судової заборони. Наостанок зазначив, що письмові відповіді, надані заявнику, є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні чинного законодавства (а.с. 22-24).

Суд розглядає дану справу на підставі частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що 16.10.2018 за вх. №Д-14965/0/25-18 до Держгеокадастру у Полтавській області надійшла заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Наталівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за межами населеного пункту, додавши до заяви необхідні документи (а.с. 25).

Однак, листом від 17.10.2018 за №8739/0/26-18 заступник начальника Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_40 фактично відмовив у наданні дозволу на розробку проекту з огляду на те, що обрана позивачем земельна ділянка на території Наталівської сільської ради Гребінківського району входить в земельний масив земельної ділянки площею 95,1819 га з кадастровим номером НОМЕР_2 на яку накладено арешт відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2018 у справі №554/7910/18. У зв'язку з цим повідомив, що Держгеокадастр у Полтавській області не має правових підстав надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до скасування арешту майна (а.с. 27).

Позивач, розцінюючи такі дії відповідача як протиправну бездіяльність, звернувся через свого представника до суду за правовим захистом порушеного права.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Згідно вимог частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

В силу положень статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за №1391/29521, визначено, що Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права свідчить на користь висновку про те, що цими нормами встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а лише потім для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені у статті 118 Земельного кодексу України органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Саме таку позицію сформулював Верховний Суд України в постанові від 20.12.2013 у справі №21-358а13.

Надаючи оцінку мотивам відмови, наведеним у листі відповідача від 17.10.2018 №8739/0/26-18, суд виходить з наступного.

Відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач посилався на обставини накладення арешту на масив, до якого входить спірна земельна ділянка, відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.10.2018 у справі №554/7910/18.

Перевіряючи вказану обставину, суд встановив, що за актуальними даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31.01.2019 у справі №554/7910/18 скасовано раніше накладений арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :00:003:1014 (номер в ЄДРСР 79589130). Ухвала набрала законної сили 31.01.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов'язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Таким чином, відмовляючи заявнику під час дії судового арешту, відповідач діяв у чіткій відповідності до вимог закону, яким встановлена обов'язковість судових рішень.

Твердження позивача про те, що надана листом відповідача відповідь не містить вирішення питання по суті суд визнає безпідставними з урахуванням правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної в постанові від 14.08.2018 у справі №816/1050/17 (номер в ЄДРСР - 75906527), відповідно до якої законодавством України не встановлено вимог до форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань осіб, зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, зокрема відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Єдина вимога до такої відмови, передбачена Земельним кодексом України, - це її належна мотивація.

Оскільки надана листом Держгеокадастру у Полтавській області відповідь про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою від 17.10.2018 №8739/0/26-18 містить результати розгляду, про що свідчить вияв незгоди позивача у формі даного адміністративного позову, то суд визнає їх такими, що відповідають формі та змісту рішення по суті.

Надаючи оцінку твердженням позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача, суд виходить з того, що під бездіяльністю суб'єкта владних повноважень розуміється пасивна поведінка такого суб'єкта, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Водночас, аналіз правовідносин, які склалися між сторонами у даній справі, дає всі підстави стверджувати, що останні пов'язані із вчиненням відповідачем активних дій - прийняттям рішення про відмову в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, оформленого листом Держгеокадастру у Полтавській області від 17.10.2018 №8739/0/26-18.

За викладених обставин, у досліджених судом правовідносинах суд не виявив ознак протиправної бездіяльності з боку відповідача, тоді як рішення по суті звернення прийняте суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак усі заявлені позивачем вимоги суд визнає безпідставними, у зв'язку з чим позовну заяву належить залишити без задоволення у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун