Справа № 1340/5154/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/591/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року в справі №1340/5154/18 (суддя Костецький Н.В., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.10.2018 № 19856/03.26-16 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 28.08.2018.

Рішенням від 06 грудня 2018 року Львівський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував положень ряду нормативно-правових актів, якими передбачено пільгове зарахування до вислуги років для призначення пенсій часу проходження служби особами рядового і начальницького складу Держаної кримінально-виконавчої служби. Це і постанова КМ України №393, і Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України».

Водночас, жодною нормою чинного законодавства не передбачено обмежень щодо зарахування вислуги років зазначеної вище категорії осіб у пільговому обчисленні до стажу, який надає право на призначення пенсії за вислугу років.

Скаржник, покликаючись також на практику Європейського суду з прав людини, наголошує на тому, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянина тлумаченню національного законодавства.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого позивачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю, висловив позицію щодо правомірності оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

Відповідно до наказу ДУ "Сокальська виправна колонія (№ 47)" від 23.08.2018 № 49/ОС-18 ОСОБА_1 звільнено з органів кримінально-виконавчої системи за пп. 4 п. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів з 27.08.2018.

Вислуга років на день звільнення становить в календарному обчисленні 20 років 11 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні - 27 років 00 місяців 18 днів.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Листом від 10.10.2018 № 19856/03.26-16 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області надано відповідь на заяву та повідомлено, що відповідно до розрахунку вислуги років ОСОБА_1 вислуга років на день звільнення (27.08.2018) у календарному обчислені становить 20 років 11 місяців 26 днів, а тому підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 та ст. 23 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" немає.

Вважаючи протиправними рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугою років, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, керувався тим, що вислуга років позивача у календарному обчисленні на день звільнення є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз.1 преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" цей закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрмеа: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

При цьому, відповідно до ст.17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 затверджено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.

Згідно з п.1 Постанови № 393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції.

Відповідно до пп.«г» п.3 Постанови №393 час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби враховується до вислуги років, як один місяць служби за сорок днів.

Зміст викладених вище правових норм, зокрема, п.1 Постанови №393, свідчать про те, що вказаний нормативно-правовий акт, який визначає обчислення вислуги років на пільгових умовах, підлягає застосуванню саме при призначенні пенсій згідно з п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 27 червня 2018 року справа №750/9775/16-а при розгляді справи з аналогічних спірних відносин із посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 27.05.2008 року (21-2438во17), зазначив, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, зокрема порядок №393, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

До того ж, колегія суддів також враховує положення ч.4 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», як спеціального закону, відповідно до яких особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

А тому безпідставними є твердження апелянта про необхідність врахування лише календарної вислуги років при призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, оскільки такі суперечать вказаним вище нормативно - правовим актам.

Підсумовуючи викладене, та беручи до уваги те, що позивач за своєю останньою посадою та характером служби відповідає критеріям, визначеним Законами та підзаконними нормативними актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, а стаж позивача у такому обчисленні становить понад 23 роки і 6 місяців, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у ОСОБА_1 на час звільнення необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відтак, з наведених вище підстав поданий до суду адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року в справі №1340/5154/18 та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.10.2018 №19856/03,26-16 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням вислуги років, що становить 27 років 00 місяців 18 днів.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 28 серпня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1, ідент.номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) судові витрати в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 21.03.2019