Справа № 826/12028/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Євробанк», приватний нотаріус Київського нотаріального округу Апатенко Марина Анатоліївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Колодяжна Альвіна Валеріївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сегеченко Ірина Миколаївна, про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати висновок комісії Міністерства юстиції з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації №16574-0-33-16 від 20.07.2017р.;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2196/5 від 21.07.2016 р.;

- скасувати реєстраційні дії, вчинені на підставі наказу Міністерства юстиції України №2196/5 від 21.07.2016 р.;

- зобов'язати Міністерство юстиції України та всіх державних реєстраторів вчинити дії, пов'язані з внесенням відомостей про поновлення реєстраційних дій: рішення № 28441666 від 16.02.2016 р.; рішення № 29387940 від 23.04.2016 р.; рішення № 29468371 від 28.04.2016 р.; рішення № 29469167 від 28.04.2016 р.; рішення № 29469237 від 28.04.2016 р.

На обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що: Міністерства юстиції України діяло не у спосіб визначений законом, його не було повідомлено про час та місце розгляду скарги; жодних порушень чинного законодавства він не допустив.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Міністерство юстиції України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, скаржник зазначає, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про розгляд скарги і строк оскарження дій державних реєстраторів пропущено не було.

Апелянт також стверджує, що при вчиненні оспорюваних реєстраційних дій державними реєстраторами було допущено порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2011 р. між ПАТ КБ «Євробанк» та ОСОБА_7 укладено договір кредиту №с-323 за умовами якого останнім отримано в кредит 396 000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором позичальник передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2014 р. у справі № 522/17694/14-ц договір іпотеки від 30 вересня 2011 р. визнано недійсним, а також визанано право власності на названу квартиру за ОСОБА_8

23 квітня 2015 р. право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_8

06 травня 2015 р. приватним нотаріусом Колодяжною А.В. посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та зареєстровано право власності за ОСОБА_9

09 червня 2015 р. приватним нотаріусом Колодяжною А.В. вчинено реєстраційні дії щодо посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири та зареєстровано право власності за ОСОБА_3

У жовтні 2015 р. ПАТ КБ «Євробанк» подало апеляційну скаргу на вказане судове рішення і ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.11.2015 р. було відкрито апеляційне провадження.

Вважаючи, що після відкриття апеляційного провадження судове рішення є таким, що не набрало законної сили ПАТ КБ «Євробанк» звернулось із заявою про реєстрацію іншого речового права (іпотеки).

16 лютого 2016 р. приватним нотаріусом Сегеченко І.М. прийнято рішення № 284416656 про реєстрацію обтяження за ПАТ КБ «Євробанк».

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2016 р. скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2014 р. у справі № 522/17694/14-ц та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права спільної сумісної власності, визнання права власності на майно, визнання недійсними договорів іпотеки та вилучення з державного реєстру прав на нерухоме майно номерів запису про іпотеку і скасування та вилучення записів про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна відмовлено.

На підставі названого рішення суду апеляційної інстанції та договору іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном М.Б. прийнято рішення № 29387940 від 23.04.2016 р., яким право власності на квартиру зареєстровано за ПАТ КБ «Євробанк».

28 квітня 2016 р. квартиру АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_2 у зв'язку з чим отримав у ПАТ КБ «Євробанк» кредит, а придбану нерухомість передав у заставу банку.

У зв'язку з цим, приватним нотаріусом Апатенко М.А. були прийняті наступні рішення:

- № 29468371 від 28.04.2016 р. про припинення іпотеки;

- № 29468711 від 28.04.2016 р. про реєстрацію права власності за ОСОБА_2;

- № 29469167 від 28.04.2016 р. про реєстрацію договору іпотеки;

- № 29469237 від 28.04.2016 р. реєстрацію обтяження.

02 червня 2016 р. ОСОБА_3 звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою у якій просив скасувати усі перелічені вище реєстрацій дії з тих підстав, що нат момент укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у державних реєстрах були відсутні заборони щодо її відчуження.

20 липня 2016 р. Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації склала висновок, яким задовольнила скаргу та скасувала рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28441666 від 16.02.2016 р., № 29387940 від 23.04.2016 р., № 29468371 від 28.04.2016 р., № 29468711 від 28.04.2016 р., № 29469167 від 28.04.2016 р., № 29469237 від 28.04.2016 р.

Висновок вмотивовано тим, що спірні рішення прийнято з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі цього висновку Міністерство юстиції України видало наказ № 2196/5 від 21.07.2017 р. та скасувало зазначені рішення скасувала рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 р. № 1952-IV (надалі за текстом - «Закон № 1952-IV»).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

В силу положень ст. 10 Закону № 1952-IV нотаріус є державним реєстратором.

Частиною 1 статті 37 Закону № 1952-IV передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно пункту 1 частини 2 названої статті Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи у квітні 2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29387940 від 23.04.2016 р., яке стало підставою для реєстрації права власності за ПАТ КБ «Євробанк» на квартиру АДРЕСА_1

23 червня 2016 р. (після подачі скарги до Міністерства юстиції України) ОСОБА_3 подав заяву про відкликання позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.07.2016 р. у справі № 815/2036/16 адміністративний позов залишено без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України, у редакції до 15.12.2017 р., постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Частиною 3 статті 186 КАС України передбачалось, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Таким чином, як станом на момент подачі ОСОБА_3 скарги, так і станом на момент складення Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації висновку та прийняття Міністерством юстиції України наказу, існував судовий спір, що виключає розгляд скарги у порядку статті 37 Закону № 1952-IV.

Враховуючи наведене, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, ухвалюючи рішення у справі окружний адміністративний суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що на підставі наказу Міністерства юстиції України №2196/5 від 21.07.2016 р. вчинялись будь-які реєстраційні дії та помилково задовольнив позов у цій частині.

Крім того, вимога про зобов'язання Міністерства юстиції України та всіх державних реєстраторів вчинити дії, пов'язані з внесенням відомостей про поновлення реєстраційних дій: рішення № 28441666 від 16.02.2016 р.; рішення № 29387940 від 23.04.2016 р.; рішення № 29468371 від 28.04.2016 р.; рішення № 29469167 від 28.04.2016 р.; рішення № 29469237 від 28.04.2016 р. не встановленим способом захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Міністерство юстиції України не наділено повноваженнями щодо внесення відомостей до державного реєстру, а «усі державні реєстратори» не є учасниками справи.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасування з ухваленням постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2018 року скасувати та прийняти нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 20 липня 2016 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 2196/5 від 21 липня 2016 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень».

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 19 березня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна