Справа № 420/6128/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6128/18
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 листопада 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просило скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Носенка С.Б. від 30.10.2018 року ВП №57519237 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та від 06.11.2018 року ВП №57519237 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю винесеної відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору за невиконання рішення суду, оскільки управління ПФУ самостійно виконало постанову Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/14603/17 в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження. Крім того, посадовою особою відповідача не дотримано приписів Закону України «Про виконавче провадження» щодо одночасного винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідач відзиву на позовну заяву на надавав, до зали судового засідання не з'явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване та посилається на доводи зазначені в позовній заяві.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв'язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року по справі № 522/14603/17 зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 згідно довідки про нараховане грошове забезпечення №442 від 13.05.2017 року, яку він отримував протягом останніх 16 місяців перед звільненням з військової служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за безпосередню участь в АТО, премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, починаючи з 10.09.2016 року з виплатою недоотриманої частини основного розміру пенсії за період з 10.09.2016 року.

14 серпня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист по справі № 522/14603/17 (а.с. 101).

22 жовтня 2018 року управління ПФУ провело перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2016 року, з 01.11.2018 року та визначило розрахунок на доплату пенсії в розмірі 171 515,93 грн. (а.с. 35).

30 жовтня 2018 року старшим державним виконавцем відділу ПВР управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Носенком С.Б. за заявою ОСОБА_3 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 57519237 за виконавчим листом виданим Приморським районним судом м. Одеси 14.08.2018 року №522/14603/17. Пунктом 2 вказаної постанови постановлено боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Пунктом 3 - стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14 892,00 грн. (а.с.11-12).

06 листопада 2018 року Носенком С.Б. винесена постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 57519237 згідно з вимогами ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», якою постановлено стягнути з управління ПФУ виконавчий збір у розмірі 14 892,00 грн. (а.с. 14).

Вищевказані постанови виконавчого провадження отримані управлінням ПФУ 14.11.2018 року (а.с. 10,13).

Отримавши постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2018 року та про стягнення виконавчого збору від 06.11.2018 року у ВП № 57519237, позивач листом від 23.11.2018 року №19728/03 повідомив відповідача про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_3 Крім того, інформував, що доплата пенсії за період з 20.02.2018 року по 31.10.2018 року в сумі 59 940,50 грн. зарахована по додатковій відомості на його картковий рахунок 05.11.2018 року. Також управління ПФУ зазначило, що виплата боргу за період з 10.09.2016 р. по 21.02.2018 р. буде проведена в порядку, встановленому постановою Кабміну України від 22.08.2018 р. №649 (а.с. 111).

18 січня 2019 року старшим державним виконавцем сформовано вимогу до ГУ ПФУ в Одеській області щодо повідомлення про стан виконання вимог виконавчого листа №522/14603/17, виданого 14.08.2018 року Приморським районним судом м. Одеси, а також підтвердження внесення рішення суду, на підставі якого видано вищевказаний виконавчий лист, до реєстру рішень, встановленого постановою Кабміну України №649 від 22.08.2018 року (а.с. 115).

Листом від 28 січня 2019 року вих. №1462/03 управління ПФУ повідомило, що 18.01.2019 року відправлена в електронній формі інформація до ПФУ про судові рішення за яким наявна сума невиплачених коштів, в тому числі і по справі 522/14603/17, але так як реєстр рішень у стадії формування, надати витяг з нього немає можливості (а.с. 116-117).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів виконання в повному обсязі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року по справі № 522/14603/17 до відкриття виконавчого провадження.

Судова колегія частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII (надалі за текстом - "Закон № 1404-VIII").

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п. 1 ч. 3 даної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Отже, перевірка виконання боржником рішення, що підлягає виконанню, поза межами виконавчого провадження не передбачена, і лише відкривши виконавче провадження виконавець має право здійснити такі дії і встановити факт виконання чи невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст. 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. 1,3,4 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз положення статей 26, 27 Закону № 1404-VIII дає підстав для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов'язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Проаналізувавши матеріали справи та враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що державний виконавець, постановляючи постанову про відкриття виконавчого провадження та зазначаючи в ній про необхідність стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн., діяв правомірно, в межах визначених повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п.9 ч.1 ст.39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що управлінням ПФУ рішення суду виконано частково в частині проведеного перерахунку пенсії 22.10.2018 року. Разом з тим жодних доказів на підтвердження доводів щодо зарахування та фактичної виплати перерахованої пенсії в сумі 59 940,50 грн. за період з 20.02.2018 року по 31.10.2018 року на картковий рахунок ОСОБА_3, позивачем не надано.

Судова колегія критично відноситься до доводів управління ПФУ, що залишок боргу за період з 10.09.2016 року по 21.02.2018 року в сумі 111 575,43 грн. буде виплачено згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабміну України від 22.08.2018 р. №649, оскільки застосування даного Порядку не здійснюється автоматично, а передбачає певні дій від органів ПФУ, зокрема, ведення обліку рішень в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

У даному випадку позивачем не надано доказів підтвердження вчинення відповідних дій. Матеріали справи містять лист від 28.01.2019 року №1462/03, яким ГУ ПФУ в Одеській області інформує відповідача, що 18.01.2019 року ним направлено інформацію до Пенсійного фонду України для формування реєстру відповідно до Порядку №649, проте на підтвердження своїх доводів витягу з відповідного реєстру на надає, посилаючись на процес формування реєстру.

Вищенаведене спростовує доводи апелянта щодо самостійного виконання рішення суду.

Щодо незаконності постанови від 06.11.2018, якою окремо стягнутий виконавчий збір, судова колегія погоджується з доводами апелянта з наступних підстав.

Оскаржувана постанова винесена відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII, якою передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу даної норми вбачається можливість її застосування у випадку повернення виконавчого документу стягувачу або закінчення виконавчого провадження з визначених підстав, якщо виконавчий збір не стягнуто.

Матеріали справи не містять підтверджень вищевказаних обставин, виконавче провадження не закінчено, а тому постанова про стягнення виконавчого збору ВП №57519237 від 06.11.2018 року є передчасною та винесеною з порушенням процедури, передбаченої Законом № 1404-VIII.

Оцінюючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що відповідач вийшов за межі визначених повноважень щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені законом, що призвело до порушення процедури виконавчого провадження та є підставою для скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 57519237 від 06.11.2018 року.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, не врахував наведені норми матеріального права, в зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 317, 320, 322, 325, 328, КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2019 року - скасувати та ухвалити постанову про часткове задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. від 06 листопада 2018 року по виконавчому провадженню № 57519237 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко