Справа № 536/952/18
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/952/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Клоновій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в Харківській області, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про визнання нечинною постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

У червні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в Харківській області, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про визнання нечинною постанови про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що постановою ОСОБА_2 патрульної поліції в Харківській області від 30 травня 2018 року серії ВР № 325248 на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Із зазначеної Постанови вбачається, що він нібито здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофору чим порушив пункт 8.7.3. ПДР України.

Вважає що дії співробітника поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. є неправомірним, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення так як він не порушував вимоги Правил дорожнього руху в звязку з наступним.

Так 30.05.2018 року він їхав по селищу Пісочин Харківської області. Під час руху він наблизився до перехрестя на якому було розміщено світлофор. Він побачив на світлофорі зелений сигнал який дозволив йому продовжити рух. В момент заїзду його автомобіля на перехрестя сигнал світлофору був зелений. Під час продовження свого руху вже на перехресті він побачив що колір світлофору змінився на жовтий. Оскільки його авто вже було на перехресті, а заходи екстреного гальмування не дали б йому змоги зупинити авто відповідно до вимог п. 8.10 ПДР України та могли призвести до аварійної ситуації, він був вимушений завершити рух на жовте світло. Після завершення руху на перехресті, його було зупинено співробітником поліції, який почав стверджувати про те, що він порушив вимоги Правил дорожнього руху.

На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким: Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 325248 від 30.05.2018 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 патрульної поліції в Харківській області та інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов'язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з'ясованих в судовому засіданні обставин.

Неподання відповідачем відзиву на позов суд кваліфікує як визнання позову.

Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_3 від 30 травня 2018 року серії ВР № 325248 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення п. 8.7.3. ПДР України.

З письмових пояснень позивача вбачається, що30.05.2018 року він їхав по селищу Пісочин Харківської області. Під час руху він наблизився до регульованого перехрестя де був ввімкнений зелений сигнал світлофору який дозволив йому продовжити рух. Під час продовження свого руху вже на перехресті він побачив що колір світлофору змінився на жовтий. Оскільки його авто вже було на перехресті, а заходи екстреного гальмування не дали б йому змоги зупинити авто відповідно до вимог п. 8.10 ПДР України та могли призвести до аварійної ситуації, він був вимушений завершити рух на жовте світло. Після завершення руху на перехресті, його було зупинено співробітником поліції, який почав стверджувати про те, що він порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.8.10 ПДР України, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

В той час, відповідно до п.8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч 2 ст.122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

За змістом ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції протокол не складається, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що відповідно до приписів ст. 283 КУпАП, в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, які були використані під час встановлення правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, не зазначивши в оскаржуваній постанові технічний засіб яким здійснено фото або відеозапис, які були використані під час встановлення правопорушення, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв всупереч приписам ст.283 КУпАП.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Так, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інших доказів, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення діяв не у спосіб, що встановлений чинним законодавством України, при цьому, відповідно до ст. 77 КАС України, не надав доказів правомірності свого рішення.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР № 325248 від 30 травня 2018 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, підлягає скасуванню.

Керуючись ч.2 ст.122 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 160, 161, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, «Правилами дорожнього руху України», -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в Харківській області, інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_3 про визнання нечинною постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № № 325248 від 30 травня 2018 року.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за постановою серії ВР № № 325248 від 30 травня 2018 року закрити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_4