Справа № 560/80/19
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/80/19
РІШЕННЯ

іменем України

18 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить:

1) визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні (перерахунку) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно частини 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII;

2) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII період роботи на посадах помічника прокурора Чемеровецького району, слідчого прокуратури Чемеровецького району, слідчого Хмельницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року та на посаді старшого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року;

3) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити (перерахувати) ОСОБА_1 пенсію по інвалідності згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII з врахуванням наданої довідки прокуратури Хмельницької області від 20.09.2018 року за № 18-30 вих. 18 про заробітну плату ОСОБА_1 за 60 календарних місяців;

4) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплатити різницю ОСОБА_1 між пенсією, виплаченою згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пенсією, на яку ОСОБА_1 має право згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII з дати звернення, тобто з 21.09.2018 року з врахуванням фактично виплачених сум.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.06.2008 року його призначено на посаду помічника прокурора Чемеровецького району, і він з того часу працював на різних посадах в органах прокуратури.

28.03.2018 року позивачу присвоєно ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, у зв'язку із чим останній 19.04.2018 року звернувся до органу пенсійного фонду з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнобовязкове державне пенсійне страхування".

В подальшому, у зв'язку з наявністю необхідного стажу роботи в органах прокуратури, тобто понад 10 років, позивач 21.09.2018 року звернувся до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області із заявою про призначення/перерахунок йому пенсії у відповідності до частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII та надав довідку прокуратури Хмельницької області від 20.09.2018 року № 18-30 вих. 18 про його заробітну плату за 60 календарних місяців з 01.09.2013 року по 31.08.2018 року.

Однак 29.10.2018 року отримав відмову у призначенні такої пенсії, при цьому позивач продовжує отримувати пенсію на загальних підставах.

Вважаючи, що відповідачем порушено його право на отримання пенсії згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру", позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 30.01.2019 року подано до суду відзив на дану позовну заяву, згідно якого в задоволенні позову просить суд відмовити.

У відзиві відповідач зазначає, що спеціальною нормою, яка визначає право на призначення пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII є частина 9 статті 86 цього закону, згідно якої прокурорам, визнаним особами з інвалідністю І або II групи, призначається пенсія по інвалідності з врахуванням норм частини 2 статті 86 Закону за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Статтею 15 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII визначено посади в прокуратурі, перебування на яких надає особі статус прокурора, зокрема, посада прокурора регіональної (місцевої) прокуратури, керівника (заступника керівника) регіональної (місцевої") прокуратури, керівника (заступника керівника) підрозділу регіональної (місцевої") прокуратури.

Згідно записів трудової книжки позивача на дату звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII стаж роботи на зазначених вище посадах становить 2 роки 5 місяців 25 днів (з 20.05.2013 року по 12.03.2015 року, та з 18.01.2018 року по дату звернення).

Враховуючи зазначене, і у зв'язку з відсутністю у позивача 10-річного спеціального стажу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено позивачу у призначенні пенсії по інвалідності згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв'язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 працював:

з 20.06.2008 року по 28.12.2010 року - призначений на посаду помічника прокурора Чемеровецького району Хмельницької області;

з 28.12.2010 року по 02.04.2013 року - переведений на посаду слідчого прокуратури Чемеровецького району Хмельницької області;

з 02.04.2013 року по 20.05.2013 року - переведений на посаду слідчого Хмельницької прокуратури з нагляду за законами у транспортній сфері;

з 20.05.2013 року по 19.12.2014 року - переведений на посаду прокурора Хмельницької прокуратури з нагляду за законами у транспортній сфері;

з 19.12.2014 року по 13.03.2015 року - переведений на посаду прокурора організаційно-методичного відділу управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Хмельницької області;

з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року - переведений на посаду старшого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області;

з 18.01.2018 року по 06.12.2018 року - переведений на посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури області на умовах строкового трудового договору;

з 06.12.2018 року по теперішній час - переведений на посаду прокурора відділу з організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань.

16.03.2018 року позивачу присвоєна друга група інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду медико - соціальної експертної комісії серії АВ № 1092818. У зв'язку із цим, позивачу призначена пенсія по інвалідності на загальних підставах, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

21.09.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перехід на інший вид пенсії - згідно частини 2 та частини 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" та надав довідку прокуратури Хмельницької області від 20.09.2018 року за № 18-30 вих. 18 про заробітну плату за 60 календарних місяців з 01.09.2013 року по 31.08.2018 року.

Листом від 29.10.2018 року відповідач повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії на умовах Закону України "Про прокуратуру", посилаючись на те, що статтею 15 вказаного Закону визначено посади в прокуратурі, робота в яких надає особі статус прокурора. Такими посадами в прокуратурі є зокрема, посади керівника підрозділу регіональної прокуратури, заступника керівника підрозділу регіональної прокуратури, прокурора регіональної прокуратури.

Враховуючи вищевикладене, до стажу роботи в органах прокуратури для визначення позивачу права на пенсію зараховано період роботи з 20.05.2013 року по 12.03.2015 року, та з 18.01.2018 року по дату його звернення, на посаді прокурора відділу загальною тривалістю 2 роки 5 місяців 25 днів.

У зв'язку із цим, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області своїм рішенням від 27.09.2018 року відмовило позивачу у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру", через відсутність необхідного 10-річного стажу роботи на відповідних посадах.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до статті 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури.

Згідно із частиною 1 статті 86 Закону №1697-VII, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Відповідно до частини 6 статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, тобто стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною 8 статті 86 Закону №1697-VII встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Згідно із частиною 9 статті 86 Закону №1697-VII прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до пункту 5 Перехідних положень Закону №1697-VII положення цього Закону, в тому числі статті 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення по інвалідності незалежно від віку за наявності на день звернення за призначенням такої пенсії стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що позивач з 20.06.2008 року по 28.12.2010 року - призначений на посаду помічника прокурора Чемеровецького району Хмельницької області; з 28.12.2010 року по 02.04.2013 року - переведений на посаду слідчого прокуратури Чемеровецького району Хмельницької області; з 02.04.2013 року по 20.05.2013 року - переведений на посаду слідчого Хмельницької прокуратури з нагляду за законами у транспортній сфері; з 20.05.2013 року по 19.12.2014 року - переведений на посаду прокурора Хмельницької прокуратури з нагляду за законами у транспортній сфері; з 19.12.2014 року по 13.03.2015 року - переведений на посаду прокурора організаційно-методичного відділу управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Хмельницької області; з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року - переведений на посаду старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області; з 18.01.2018 року по 06.12.2018 року - переведений на посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури області на умовах строкового трудового договору; з 06.12.2018 року по теперішній час - переведений на посаду прокурора відділу з організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії ОД № 197473.

Позивач з 23.04.2018 року отримував пенсію по інвалідності на загальних підставах, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

21.09.2018 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про перехід на інший вид пенсії - згідно частини 2 та частини 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

За результатами розгляду звернення позивача відповідачем рішенням 27.09.2018 року відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Листом від 29.10.2018 року позивачу повідомлено про те, що до стажу його роботи на посадах прокурора відповідач зарахував йому період роботи з 20.05.2013 року по 12.03.2015 року та період роботи з 18.01.2018 року по дату звернення, що підтверджується копією розрахунку стажу по пенсійній справі позивача. Згідно даного розрахунку стаж роботи позивача в органах прокуратури становить 2 роки 05 місяців 25 днів.

Період роботи на посадах помічника прокурора Чемеровецького району, слідчого прокуратури Чемеровецького району, слідчого Хмельницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року та на посаді старшого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року відповідачем до стажу роботи позивача в органах прокуратури не зараховані (розрахунок стажу позивача по його пенсійній справі доданий до матеріалів справи).

Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ набрав чинності 15.07.2015 року, відтак під час роботи позивача на посадах в органах прокуратури до моменту набрання чинності даним законом чинними були положення Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року, статтею 56 якого було надано роз'яснення поняття "прокурор", а саме: під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Отже, під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи позивача на посадах помічника прокурора Чемеровецького району, слідчого прокуратури Чемеровецького району, слідчого Хмельницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року та на посаді старшого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи позивача на відповідних посадах, та зарахувати зазначені періоди роботи позивача до прокурорського стажу на підставі Закону № 1789-ХІІ, який був чинним на час роботи позивача на зазначених посадах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2018 року по справі №428/11348/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно із вимогами пункту 5 частини 1 статті 16 Закону №1697-VII гарантії незалежності прокурора забезпечується належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і формував правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, в тому числі в прокуратурі (рішення Конституційного суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсації і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказував, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян під час проходження служби, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба (зокрема) в правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов'язки і відповідальність. Зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей. Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини з їх пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішеннями Конституційного Суду України №1-рп від 13.05.1997 року, №1-рп/99 від 09.02.1999 року та №3-рп/2001 від 05.04.2001 року встановлено, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач при обрахуванні стажу згідно розрахунку по пенсійній справі позивача протиправно відмовив йому у зарахуванні періодів роботи на посадах помічника прокурора Чемеровецького району, слідчого прокуратури Чемеровецького району, слідчого Хмельницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року та на посаді старшого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року, та вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ зазначені періоди.

Оскільки судом визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи позивача в органах прокуратури періодів роботи з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року, та з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року, відповідно з врахуванням даних періодів та зарахуванням періодів роботи з 20.05.2013 року по 12.03.2015 року та з 18.01.2018 року по дату звернення позивачу до Пенсійного фонду до спеціального стажу роботи, стаж роботи позивача в органах прокуратури на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" становить більше 10 років.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 21.09.2018 року, згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.09.2018 року, з врахуванням довідки наданої прокуратурою Хмельницької області від 20.09.2018 року за №18-30 вих.18 про заробітну плату ОСОБА_1 за 60 календарних місяців, та здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою позивачу згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пенсією згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ з дати звернення позивача, тобто з 21.09.2018 року.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, а саме:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури періодів роботи з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року, та з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ періоди роботи на посадах помічника прокурора Чемеровецького району, слідчого прокуратури Чемеровецького району, слідчого Хмельницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року та на посаді старшого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 27.09.2018 року № 897375 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про прокуратуру";

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 21.09.2018 року, згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.09.2018 року, з врахуванням довідки наданої прокуратурою Хмельницької області від 20.09.2018 року за №18-30 вих.18 про заробітну плату ОСОБА_1 за 60 календарних місяців;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою ОСОБА_1 згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пенсією згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ з 21.09.2018 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір по справі не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури періодів роботи з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року, та з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VІІ періоди роботи на посадах помічника прокурора Чемеровецького району, слідчого прокуратури Чемеровецького району, слідчого Хмельницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері з 20.06.2008 року по 20.05.2013 року, та на посаді старшого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області з 13.03.2015 року по 18.01.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України від 27.09.2018 року № 897375 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про прокуратуру".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 21.09.2018 року, згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.09.2018 року, з врахуванням довідки наданої прокуратурою Хмельницької області від 20.09.2018 року за №18-30 вих.18 про заробітну плату ОСОБА_1 за 60 календарних місяців.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією, виплаченою ОСОБА_1 згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пенсією згідно частин 2, 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VІІ з 21.09.2018 року з врахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,Хмельницький,Хмельницька область,29015 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя ОСОБА_2