Справа № 404/8784/18(2-а/404/852/18)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 404/8784/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2019 року (головуючий суддя Мохонько В.В.)

у справі № 404/8784/18

за позовом ОСОБА_1

до інспектора батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області рядовий поліції ОСОБА_2

третя особа: Управління патрульної поліції в Кіровоградській області,

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області рядовий поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи - Управління патрульної поліції в Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 782575 від 08.12.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП (проїзд на заборонний сигнал світлофора) та провадження у справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що п. 8.11 ПДР України дозволяється проїжджати перехрестя на жовтий сигнал світлофора за умови неможливості зупинити транспортний засіб, не вдаючись до екстреного гальмування, та за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. Позивач вказує, що не міг зупинитись безпосередньо перед перехрестям та, продовжуючи рух, не створював іншим учасникам дорожнього руху жодних перешкод.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем доведено законність прийнятого рішення, оскільки за результатами дослідження судом DVD-диску, встановлено, що о 22:14 автомобіль під керуванням позивача проїжджає перехрестя вулиць на жовтий сигнал світлофора, в той час увімкненню останнього передував зелений миготливий сигнал світлофору, який згідно п. 8.7.3 в ПДР України, інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Судом встановлено, що згідно пояснень представника позивача, зазначених в позовній заяві та наданих в судовому засіданні, позивач дійсно здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофору. Суд також зазначив, що від початку роботи світлофору в зеленому миготливому режимі позивач повинен був вжити заходи щодо зменшення швидкості руху до показників, які забезпечували можливість його зупинки відповідно до вимог п. 8.10 ПДР.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач зазначає, що наданий відповідачем відеозапис, здійснений зі службової машини співробітника патрульної поліції дійсно вказує на переїзд позивачем перехрестя машиною, якою керував позивач на жовтий сигнал світлофора. Разом з тим, за приписами п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. При цьому, за п.8.11 ПДР України, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд не взяв до уваги, що з наданого відповідачем запису не можна однозначно прийти до висновку про сигнал, який вказував світлофор по напряму руху позивача, чи була можливість у позивача зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів, наявності необхідності застосування екстреного гальмування. Позивач вважає, що наданий суду відеозапис не вказує на те, що дане джерело доказування може бути використане як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, однозначно не вказує на наявність факту його вчинення.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 08.12.2018 позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1, та був зупинений працівниками поліції.

Підставою для зупинки автомобіля став встановлений відповідачем факт, що водій о 22 год. 14 хв., керуючи вказаним вище автомобілем, у м. Кропивницькому по вул. Яновського, 99, здійснив проїзд перехрестя вул. Яновського та вул. Глінки на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України.

08.12.2018 за даним фактом інспектором батальйону №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області рядовим поліції ОСОБА_2 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 782575, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП України (а.с.5).

Позивач проти вчинення ним означеного вище адміністративного правопорушення заперечує, вказує на безпідставність застосованого адміністративного стягнення, оскільки обставини справи не відповідають дійсності.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову, вважає за необхідне зазначити наступне.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що поліцейським об'єктивно та всебічно проведено розгляд справи, з'ясовано усі обставини та прийнято законне рішення у ній, оскільки факт проїзду позивача перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора знайшов своє підтвердження.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, проїзд на заборонений сигнал світлофора створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно із п.8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, відеозапис, який був наданий відповідачем до суду першої інстанції, у розумінні ст.251 КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

З дослідженого відеозапису вбачається, що хоча позивач фактично і проїхав перехрестя на жовте значення світлофору, але він не мав можливості здійснити зупинку автомобіля у місці, передбаченому пунктом 8.10 ПДР, не вдаючись до екстреного гальмування та не створюючи перешкод для інших учасників руху, у зв'язку з чим його дії, враховуючи положення п.8.11 ПДР, не можливо розцінювати як порушення вимог п.8.7.3 «ґ» ПДР.

При цьому, суд враховує, що позивач не створив своїми діями перешкод у русі іншим учасникам дорожнього руху, тобто можливо стверджувати про те, що з урахуванням дорожньої ситуації позивач забезпечив безпеку дорожнього руху, що є однією із умов продовження руху в разі ввімкнення жовтого сигналу, яка визначена п.8.11 ПДР.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки надані відповідачем докази не свідчать про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність відповідачем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що як наслідок виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному зясуванні обставин справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2019 року у справі №404/8784/18 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 782575 від 08.12.2018, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко