Справа № 1140/3442/18
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Кропивницький Справа № 1140/3442/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.,

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

представника відповідача: Платова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної відпустки за 18 днів;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 повернути ОСОБА_1 незаконно утриману грошову компенсацію за 08 діб використаної щорічної основної відпустки.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з 17.01.18 по 31.01.2018 перебувала у черговій відпустці. Також, в цей період (з 17.01.2018 по 31.01.2018) вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділені Кіровоградського обласного госпіталю для ветеранів війни, про що повідомила (за допомогою вайбера) керівника штабу ОСОБА_2 , який їй зазначив, що продовжить відпустку на строк лікування.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 19.09.2018 №37-РС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 з 20.09.2018 та знято всі забезпечення.

Також, відповідно до змісту Наказу відповідача від 20.09.2018 №263 щорічна основна відпустка за 2018 рік ОСОБА_1 використана терміном 28 діб (з 17.01.2018 по 31.01.2018 та з 15.06.2018 по 27.06.2018) та, відповідно до абзацу 7 Наказу, утримано грошову компенсацію за 08 діб використаної щорічної основної відпустки.

Позивач зазначає, що під час звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу, із військовослужбовцем повинен бути повністю проведений розрахунок, в тому числі, нараховано грошову компенсацію за невикористані дні додаткової соціальної відпустки, що ВЧ НОМЕР_1 здійснено не було, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.12.2018, у зв`язку з необхідністю подання заяви про поновлення строку звернення до суду, позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

14.01.2019, ухвалою судді, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду та відкрито провадження по справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 04.02.2019.

04.02.2019 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення судової повістки відповідачу, розгляд справи відкладено на 22.02.2019.

22.02.2019 розгляд справи, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, відкладено до 11.03.2019.

В судовому засіданні 11.03.2019 представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, також, в судовому засіданні оголошена перерва до 14.03.2019.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Свою позицію представник відповідача аргументував тим, що повідомлення позивача через застосовану програму «Вайбер» про знаходження на лікуванні, не може вважатись належним повідомленням. Також зазначив, що позивач з листком непрацездатності до ВЧ НОМЕР_1 не звертався, а тому вважає вимоги позивача такими, що задоволенню не підлягають.

14.03.2019 представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, судом продовжено розгляд справи у відсутність представника позивача.

Вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд при винесенні рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 01.09.2017 ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 за посадою бухгалтера фінансово-економічної служби, що підтверджується витягом із наказу від 01.09.2017 №63 (а.с. 44).

Відповідно до змісту наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №17 від 17.01.2018, на підставі рапорту №67 від 16.01.2018, солдат ОСОБА_1 вибула у чергову відпустку на 15 діб з 17.01.2018 по 31.01.2018 (а.с.45).

Як вбачається з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №31, солдат ОСОБА_1 прибула та приступила до виконання службових обов`язків 31.01.2018 (а.с. 46).

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.09.2018 №263 (а.с.43) ОСОБА_1 , звільнену наказом від 19.09.2018 №37-РС у запас за підпунктом «г» (за сімейними обставинами наявність у військовослужбовця хворих батьків) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 20.09.2018 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято зі всіх видів забезпечення.

Також, у наказі командира ВЧ НОМЕР_1 від 20.09.2018 №263 зазначено, що щорічна основна відпустка позивачем за 2018 рік використана терміном 28 діб (з 17.01.2018 по 31.01.2018 та з 15.06.2018 по 27.06.2018). Крім того, з позивача утримано грошову компенсацію за 08 діб використаної щорічної основної відпустки.

ОСОБА_1 зазначає, що незважаючи не те, що вона в період з 17.01.2018 по 31.01.2018 знаходилась на стаціонарному лікуванні, відповідачем не нараховано грошову компенсацію за невикористані дні соціальної відпустки, в зв`язку чим вона і звернулась до суду.

Закон України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Абзацем 1 пункту 14 статті 101 цього Закону (Право військовослужбовців на відпустки. Порядок надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них) передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 статті 101 Закону №2011 встановлено, щовійськовослужбовцям, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, зазначена відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №1105).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону №1105 допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону №1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Частиною 5 статті 32 Закону №1105 визначено, що матеріальне забезпечення, передбачене цим Законом, виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, встановлення інвалідності, закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, смерті застрахованої особи або члена сім`ї, який перебував на її утриманні.

Отже, вказаними нормами права передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій напрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, який необхідно подати, в даному випадку до ВЧ НОМЕР_1 , не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності.

Згідно пояснень представника відповідача, листок непрацездатності позивачем до ВЧ НОМЕР_1 не подавався, повідомлення позивача через застосовану програму «Вайбер» суд не приймає до уваги, оскільки належною підставою для призначення допомоги мало б бути звернення до відповідача з відповідним листком непрацездатеності.

Крім того, згідно поданого позивачем рапорту командиру ВЧ НОМЕР_1 від 20.09.2018 ОСОБА_1 справи та посаду бухгалтера здала, матеріальних претензій не має (а.с.41).

За наведених обставин суд приходить до висновку що ВЧ НОМЕР_1 проведено повний розрахунок з позивачем, підстав для нарахування грошової компенсацї за невикористані дні основної відпустки судом не втановлено, а отже в задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 77,139, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В и р і ш и в

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ) про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Рішення в повному обсязі виготовлено 25.03.2019.

Суддя Кіровоградського
окружного адміністративного суду К.М. Притула