Справа № 804/1773/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Справа № 804/1773/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить про:
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Стандарт» (далі ПАТ «КБ «Стандарт») 11.02.2015р. був укладений договір банківського вкладу, відповідно до умов якого ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок банку грошові кошти в сумі 165000,00грн., які були поповнені на суму 3947,00грн. Крім того, на суму вкладу нараховувалися проценти у розмірі 22% річних, а датою повернення вкладу визначене 11.03.2015р.
За поясненнями ОСОБА_1, не включення її до ОСОБА_4 вкладників ПАТ «КБ «Стандарт», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, тобто неподання відомостей про неї як про вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами, є протиправним та незаконним, оскільки на її думку, зі змісту відповіді Фонду не вбачається жодних законних підстав для цього. Тим більше, такі обставини позивач розцінює як бездіяльність ОСОБА_2 особи ФГВФО, що носить триваючий характер.
Ухвалою суду від 24.04.2018р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позову).
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надав відзив на позов у вигляді письмових пояснень, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач посилається на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами та зазначає, що оскільки позивач не був включений відповідачем до ОСОБА_4 вкладників, Фонд не мав правових підстав здійснювати відповідні процедури для його включення до Загального реєстру вкладників. ОСОБА_4 вкладників, який складається ОСОБА_2 особою Фонду, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру вкладників затверджується Фондом.
Крім того, за твердженнями відповідача, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобовязання субєкта владних повноважень прийняти будь-яке рішення. Тобто суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. ОСОБА_2 особа Фонду забезпечує перевірку та виявлення нікчемних правочинів з дотриманням принципів, визначених ч.3 ст.2 КАС України. Також за поясненнями відповідача, необґрунтованим та неприпустимим є визнання протиправним рішення про не включення ОСОБА_1 до повного ОСОБА_4 вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, яке прийняте з чітким та неухильним дотриманням положень ч.2 ст.19 Конституції України. Тому відповідач вважає, що у задоволенні цього адміністративного позову слід відмовити повністю.
Ураховуючи положення ч.3 та ч.4 ст.257, ст.261, ст.262 КАС України, суд розглянув цю адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми українського законодавства, прийшов до наступних висновків.
Проте, як зазначили позивач та відповідач, згідно з постановою НБУ від 19.02.2015р. №116 ПАТ КБ «Стандарт» віднесено до категорії неплатоспроможних банків, запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації з 20.02.2015р., яку в подальшому було продовжено до 18.06.2015р. включно (а.с.6, 72). Також за поясненнями позивача, у цей період 19.05.2015р. вона ще могла знімати гроші зі свого депозитного рахунку, що підтверджується заявами на видачу готівки №4580 та №4586 від 19.05.2015р. на суму 20,42грн. та на суму 218,04грн. (а.с.18, 19).
Згодом правлінням НБУ була прийнята постанова №385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» від 18.06.2015р., та згідно з рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 19.06.2015р. №120 розпочата процедура ліквідації банку та призначена ОСОБА_2 особа Фонду ОСОБА_3 (а.с.6, 72-73).
Позивач, вважаючи бездіяльністю неподання відповідачем відомостей про себе, як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами, та вбачаючи у ній ознаки протиправності, оскаржує її в судовому порядку.
Відтак, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За визначенням, наведеним у ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 12.08.2015р.), вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
Частиною 1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:
1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;
2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;
3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;
3-1) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов'язань за такою заборгованістю тощо);
4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;
5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;
6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;
7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб;
8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.
Гарантії за вкладом передбачені у ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Так, згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Частина 2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Згідно з ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти:
1) передані банку в довірче управління;
2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;
3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;
4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення);
5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , - один рік до дня прийняття такого рішення);
6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;
7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , або мають інші фінансові привілеї від банку;
8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань;
9) за вкладами у філіях іноземних банків;
10) за вкладами у банківських металах;
11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.
Аналіз викладених вище норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» показує, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантує повернення кожному вкладнику банку суми відшкодування коштів за вкладом, у тому числі за договором банківського рахунку. При цьому сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00грн.
З цього приводу слід наголосити на тому, що у ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені підстави для відмови у відшкодуванні коштів за вкладом після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Тим більше, за правилами частин 1, 2, 3 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що ОСОБА_2 особа Фонду складає ОСОБА_4 вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
ОСОБА_2 особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
ОСОБА_2 особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.
Згідно з ч.5 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Частина 6 ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що ОСОБА_2 особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.
Відповідно до пунктів 3 - 5 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012р. №14 (далі Положення, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме станом на 11.11.2014р.), ОСОБА_2 особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - ОСОБА_4), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.
ОСОБА_4 складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Визначений у ОСОБА_4 залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.
Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до ОСОБА_4.
ОСОБА_4 складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.
Інформація про вкладника в ОСОБА_4 має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
ОСОБА_4 на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.
Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «ОСОБА_4 вкладників» (додаток 9) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).
Відповідно до п.6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно:
зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування;
зміни розміру належних їм сум;
зміни особи вкладника;
змін реквізитів вкладників;
змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.
Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі ОСОБА_4 загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).
Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.
Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.
Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Загальний Реєстр/Реєстр переказів» (додаток 12) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).
Наведені вище норми законодавства показують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення ОСОБА_2 особою Фонду ОСОБА_4 вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача ОСОБА_2 особою Фонду сформованого ОСОБА_4 вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого ОСОБА_4 вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.
При цьому ОСОБА_2 особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.
З огляду на це, суд зазначає, що позивач як вкладник ПАТ КБ «Стандарт» за договором банківського вкладу має право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду. Проте це право було порушене Фондом шляхом невчинення дій, які останній повинен був вчинити, тобто допущення бездіяльності, яка проявилась у не включенні ОСОБА_1 до повного ОСОБА_4 вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами.
ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить положення щодо перевірки правочинів на предмет нікчемності.
Так, згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Частина 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що доводи відповідача щодо правомірності не включення ним позивача до ОСОБА_4 вкладників є безпідставними та не доведеними. А тому позовна вимога, викладена у пункті 1 позовних вимог за нумерацією, вказаною у цьому судовому рішенні, а саме: щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до ОСОБА_4 вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами, підлягає задоволенню повністю.
Як вже зазначалось вище, у відповідності до положень п.6 розділу ІІІ, пунктів 2, 3 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, Фонд складає на підставі ОСОБА_4 загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі Загальний Реєстр).
Протягом процедури ліквідації уповноважена особа може надавати Фонду додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.
Отже, Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами визначене право ОСОБА_2 особи надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників для включення їх до ОСОБА_4 та передання до Фонду для включення до Загального реєстру для здійснення виплати відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту).
При цьому суд зазначає, що втручання у даному випадку у дискреційні повноваження Фонду, який є суб'єктом владних повноважень, є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного відповідачем права позивача на отримання виплати відшкодування за вкладом. Тим більше, що відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у межах своїх дискреційних повноважень, порушив права позивача на виплату йому Фондом відшкодування за вкладом.
Тому суд відхиляє та не бере до уваги твердження Фонду про відсутність у адміністративного суду повноважень щодо зобовязання субєкта владних повноважень на прийняття будь-якого рішення.
Крім того, суд враховує те, що у межах спірних правовідносин відповідачем не доведено факту існування законних підстав для не відшкодування Фондом коштів за вкладом, що передбачені у ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, викладені у пунктах 2 та 3 за нумерацією, зазначеною у цьому судовому рішенні.
У відповідності до положень ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обовязок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Так, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи вчинені вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.
Таким чином, з огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити цей адміністративний позов повністю.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ч.1 ст.139 КАС України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягненню з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати у розмірі 1920,00грн. та 194,40грн. Їх сплата підтверджується квитанціями від 05.05.2017р. №0.0.758954856.1 та від 06.03.2018р. №0.0.980787441.1 відповідно.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова