Справа № 160/7660/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2019 року Справа № 160/7660/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участю: секретаря судового засідання Максімов А.С.,
представника позивача - не з'явився,
представника відповідача - Малишева А.Є.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Меридіан» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Обґрунтовуючи позовні вимоги у заявах по суті, Товариство посилається на протиправність оскарженого рішення, яким до нього застосовано штрафні санкції за прострочення сплати узгоджених податкових зобов'язань земельного податку за різні місяці 2016 року. Товариство зазначає, що своєчасно сплатило вказаний податок, що підтверджується відповідними квитанціями, проте податковим органом сплачені кошти були спрямовані на погашення податкового боргу минулих періодів до їх черговості, зокрема: у рахунок погашення податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.01.2015 року. З підстав викладеного Товариство вважає, що у контролюючого органу були відсутні повноваження нараховувати штраф у випадку перерозподілу ним коштів, вчасно сплачених платником податків за поточними податковими зобов'язаннями у рахунок податкового боргу, який виник раніше. Також позивач зазначив про процедурні порушення допущені податковим органом під час складання та направлення акту перевірки на підставі якого прийнято оскаржене рішення, що за позицією Вищого адміністративного суду України від 02.06.2016 року у справі № 804/7810/15 призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року подальший розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та пояснення, в яких останній у задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов'язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов'язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, що відбулось у спірних правовідносинах, відповідач вважає, що нарахував штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у відповідності до вимог законодавства України.
У судове засідання представник позивача не з'явився, про причини не явки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся телефонограмою, повісткою, надісланою на указану ним електронну адресу, через офіційний веб-портал судової влади України. У зв'язку з чим суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів для належного повідомлення вказаного учасника процесу про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, представником позивача не виконано обов'язок, передбачений ч.2 статті 131 КАС України, у частині завчасного повідомлення суду про неможливість прибуття у судове засідання, що свідчить про зловживання своїми процесуальними правами.
Крім того, ураховуючи встановлені строки розгляду справи, суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи у зв'язку з неявокою позивача. Слід також зазначити, що явка представника позивача у судове засідання обов'язковою не визнавалася, а у судовому засіданні представник відповідача наполягав на розгляді справи по суті за відсутності представника позивача.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав свою правову позицію і надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені в заявах по суті.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Не погодившись із таким рішенням, позивач оскаржив його до суду, правомірність прийняття якого і є предметом розгляду у цій справі.
При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 57.3 цієї статті у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Відповідно до частини першої пункту 87.9 ст. 89 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Відповідно до пункту 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Так, Товариство зазначає про відсутність у контролюючого органу повноважень нараховувати штраф у випадку перерозподілу ним коштів, вчасно сплачених платником податків за поточними податковими зобов'язаннями у рахунок податкового боргу, який виник раніше.
Проте, такі посилання Товариства судом до уваги не приймаються з огляду на їх невідповідність у частині правового регулювання вищевказаних норм ПК України.
Суд зазначає, що нормою пункту 87.9 ст. 87 ПК України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.
Тобто, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов'язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов'язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.04.2018 року (справа №815/5491/16, адміністративне провадження №К/9901/3770/17).
Слід також зазначити, що санкція норми ст. 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов'язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 ст. 87 ПК України, стаття 126 не містить. Розрахунок сум штрафних санкцій позивачем у судовому процесі не оспорюється.
Отже, за встановлення у судовому процесі обставин наявності у позивача податкового боргу, на погашення якого були направлені кошти, сплачені позивачем в рахунок поточних податкових зобов'язань, суд дійшов висновку про правомірність нарахування податковим органом Товариству штрафу за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань на підставі ст. 126 ПК України.
При цьому судом також встановлено, що у оскарженому рішенні міститься технічна описка у частині зазначення дати акту перевірки, на підставі якого відповідачем прийнято таке рішення, що не впливає на зміст встановлених порушень, та на переконання суду не є самостійною підставою для скасування оскарженого рішення, а тому доводи позивача у цій частині є безпідставними.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Меридіан» - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 11 березня 2019 року.

Суддя Л.Є. Букіна