Справа № 226/435/19
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/435/19
Справа № 226/435/19
Провадження № 2-а/226/8/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1, відповідача інспектора ГРПП Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Макаренка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мирнограді Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ГРПП Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Макаренка Олексія Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад вимог позивача.

Постановою відповідача ДПО18 № 356532 від 07.02.2019 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425,00 гривень. За змістом постанови позивач, 07.02.2019 року о 12.40 год. на автошляху між м. Мирноград та м. Покровськ, керував автомобілем НОМЕР_1, у якого були не увімкнені фари ближнього світла поза межами населеного пункту, чим порушив п. 9.8 ПДР України. Вважає, що постанова прийнята безпідставно, ПДР він не порушував, а відповідач склав постанову без фактичного розгляду справи, не дослідив докази і не взяв до уваги його пояснення. Крім того, вважає, що відповідальність за керування транспортним засобом поза межами населеного пункту в період з 01 жовтня до 01 травня без увімкнених денних ходових вогнів або ближнього світла фар настає за ст. 125 КУпАП за порушення п. 9.8 ПДР України, а не за ст. 122 ч. 2 КУпАП. Також відповідач не дозволив йому скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, тим самим грубо порушивши його права. Постанова прийнята на місці зупинки без будь-якої підготовки, а не за місцезнаходженням органу поліції. Просив суд визнати дії відповідача протиправними скасувати оскаржувану постанову.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

В судовому засіданні позивач на задоволенні своїх вимог наполягав, просив скасувати постанову відповідача та пояснив, що 07.02.2019 року він їхав на своєму автомобілі «Lanos» з Покровська до Мирнограду, поліцейські стояли за знаком «Мирноград» на лівому боці по ходу його руху. Його автомобіль був зупинений, як йому сказали через їзду з не увімкненим ближнім світлом фар. Він відповів, що на щитку приборів увімкнена лампочка, що увімкнені габарити та світло, попросив у них докази. Вони показали на телефоні, що він порушив, але було дуже погано видно. Він не захотів з ними скандалити. У відповідь йому сказали, що буде складений протокол. За конструкцією «Lanos», в машині немає денних ходових огнів. Приблизно на мосту при виїзді з Покровська він увімкнув ближнє світло фар. За день до цього, коли заїжджав до гаражу, він бачив, що у нього працювало ближнє світло фар. Крім того, йому не надали можливості надати письмові пояснення по справі - це порушення ст. 268 КУпАП. Він не може точно сказати, увімкнув габарити чи ближнє світло фар, але вважає, що увімкнув ближнє світло фар. Відповідач повідомляв його, що постанова про накладення на нього стягнення може бути оскаржена, а також що сума штрафу буде подвоєна у разі його несплати. За адвоката відповідач нічого не казав.

Відповідач Макаренко О.В. з позовом не погодився та пояснив, що, дійсно 07.02.2019 року о 12.40 год. він знаходився на службі у складі ГРПП. Проводилося патрулювання, де він перебував на місці, зазначеному позивачем. Він побачив, як на шляху автодороги Покровськ-Мирноград, за межами міст Покровська та Мирнограда, рухається автомобіль НОМЕР_2, у якого не увімкнені були фари ближнього світла. Водій, побачивши наряд поліції та зрозумівши, що рухається з порушенням ПДР увімкнув габаритні огні на їх очах, після чого даний транспортний засіб було зупинено. Водія повідомлено про причину зупинки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме порушення п. 9.8 ПДР. Щодо позивача була винесена постанова за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Про право на захист, тобто на адвоката, він позивачу роз'яснював. Дійсно позивач хотів дати письмові пояснення на що він відповів, що той може надати ці пояснення на окремому аркуші.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 14.02.2019 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд справи по суті призначено на 15.30 год. 25.02.2019 року, відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву, а позивачу - відповідь на відзив в разі потреби.

25.02.2019 року судове засідання у справі не відбулося та було призначено на 11.00 год. 19.03.2019 року у зв'язку із зайнятістю судді у іншому судовому процесі.

За клопотанням позивача був оглянутий у судовому засіданні оригінал оскаржуваної постанови та за клопотанням відповідача долучений та оглянутий відеозапис зупинки автомобіля позивача.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

07 лютого 2019 року інспектором ГРПП Мирноградського ВП Макаренком О.В. було прийнято постанову серії ДПО № 356532 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425,00 гривень.

Дії позивача були кваліфіковані за ч. 2 ст. 122 КУпАП, як за порушення вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху. Згідно з постановою, адміністративне правопорушення вчинене поза межами населених пунктів Покровськ-Мирноград.

Згідно дослідженому у судовому засіданні відеозапису з місця події, позивач їхав без увімкненого ближнього світла фар.

V. Оцінка суду.

Згідно із частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до вказаного Закону встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями) (далі - ПДР).

Відповідно до пункту 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.5 Правил від 10.10.2001 року №1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

За змістом ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 52 Закону України «Про дорожній рух» закріплюють, що контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 1241 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно з частинами 2 - 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція №1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п. 1 р. І Інструкції №1395).

Згідно з пунктом 4 р.І Інструкції №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, ст.ст. 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, ст. 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, ст.ст. 128, 129, ст. 1321, частинами шостою і одинадцятою ст. 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р. III Інструкції №1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, ст.ст. 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, ст. 1241, ст.ст. 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, ст.ст. 128, 129, ст. 1321, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені КУпАП, Законом України «Про національну поліцію», Інструкцією №1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на те, що постанова винесена на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу, суд не може брати до уваги як підставу для визнання порушеним порядку розгляду справи, оскільки рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 встановлено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, зазначена постанова виноситься на місці правопорушення, як це передбачено ст. 258 КУпАП, на що також наголошує п. 26 постанови Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 337/3389/16-а.

Отже, відповідач при складанні постанови щодо позивача діяв правомірно і у законний спосіб, а постанова, прийнята ним, відповідає вимогам чинного законодавства.

Що стосується доводів позивача про неправильну кваліфікацію його дій поліцейським, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Так, пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В даному випадку, ближнє світло фар відноситься до зовнішніх освітлювальних приладів, що обумовлює обов'язок його використання протягом певного періоду часу, незважаючи на те, що згідно п. 9.1 ПДР, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є також і попереджувальним сигналом.

Тобто, недотримання п. 9.8 ПДР слід тлумачити як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, що передбачено диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП. Доводи позивача про необхідність застосування в даному випадку положень статті 125 КУпАП, суд не приймає, оскільки статтею 125 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 - 128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, вчинене позивачем правопорушення передбачене саме нормою частини 2 статті 122 КУпАП, а тому підстави для застосування приписів статті 125 КУпАП відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За змістом ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Пояснення позивача в судовому засіданні відносно того, що під часу руху в місці його зупинки він керував автомобілем з увімкненим ближнім світлом фар спростовується відеозаписом події правопорушення, з якого вбачається що автомобіль рухається без увімкненого ближнього світла фар.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, суд дійшов висновку, що порушень прав ОСОБА_1 не відбулося, а тому підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення немає.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 23, 122, 245, 251, 258, 280, 287-289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 242-244, 250, 268, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 до інспектора ГРПП Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції в Донецькій області Макаренка Олексія Вікторовича, місцезнаходження за адресою: вул. Центральна, 73а, м. Мирноград Донецької області, 85320 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Петунін