Справа № 621/1909/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 р.Справа № 621/1909/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Ю.О. Супрун, м. Харків, повний текст складено 12.11.18 року по справі № 621/1909/18

за позовом ОСОБА_1

до Зміївського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання протиправною бездіяльності щодо перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Зміївського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:

- визнати протиправною бездіяльність Зміївського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, яка полягає у відмові від уточнення позивачу індивідуального коефіцієнту трудового стажу відповідно до Закону України № 2148-VIII;

- зобов'язати відповідача здійснити уточнення позивача індивідуального коефіцієнту трудового стажу для розрахунку пенсії з неправильного значення 0,51083 до правильного значення 0,51250 і провести перерахунок позивачу пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту трудового стажу 0,51250;

- зобов'язати відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.10.2017 по 01.09.2018 в сумі 3533 грн. 20 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 по справі № 621/1909/18 позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, з істотними порушеннями норм матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення по суті. Позивач також зазначила, що судом першої інстанції порушено її право на особисту участь в судовому засіданні.

До Другого апеляційного адміністративного суду надійшла також заява позивача із додатками, в якій ОСОБА_1 просила: визнати діяльність відповідача такою, що порушує її права, протиправною та преступною; визнати, що стаж 51 рік 3 місяці або 615 місяців, індивідуальний коефіцієнт трудового стажу для розрахунку пенсії - 0,51250 підраховано вірно; прийняти рішення про сплату позивачу: судових витрат у повному обсязі; матеріальної шкоди в розмірі 3779,40 грн., моральних збитків у розмірі пенсійної виплати за грудень 2018.

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги, пояснення учасників справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1989 року призначено пенсію за віком, позивач має статус «Ветеран праці», перебуває на обліку в Зміївському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Харківської області, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 (а.с. 8).

З 01.01.2004 пенсію перераховано за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією розпорядження №120160 від 09.07.2004 із урахуванням загального стажу роботи, що складав 49 років 1 місяць і 23 дні.

За заявою позивача від 24.02.2006 про зарахування до трудового стажу періодів роботи з 28 серпня 1953 по 31 липня 1954, відповідачем проведено перерахунок пенсії, згідно якого враховано стаж роботи, який станом на 10.12.2003 складав 50 років 0 місяців 27 днів (600 місяців), що підтверджується копією розпорядження від 10.03.2006 за № 120160.

Вподальшому, за заявою ОСОБА_1 від 15.08.2006, відповідачем згідно розпорядження від 18.03.2006 за №120160 проведено перерахунок пенсії позивача, в якому враховано загальний трудовий (повний) стаж 51 рік 1 місяць 17 днів (станом на 30.06.2005), з яких: стаж до 01.01.2004 - 50 років 0 місяців 27 днів; стаж після 01.01.2004 - 0 років 11 місяців 29 днів.

У зв'язку зі здійсненням з 1 жовтня 2017 року перерахунку пенсії з врахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати та індивідуального коефіцієнта страхового стажу, в червні 2018 року позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про виправлення помилки при обчисленні індивідуального коефіцієнту страхового стажу і здійснити перерахунок розміру пенсії з жовтня 2017 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII із застосуванням індивідуального коефіцієнту страхового стажу 0,51250, а не в розмірі 051083, як застосовано при перерахунку відповідачем (а.с. 6).

Зміївське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Харківської області листом №5412-02/50 від 19.06.2018 повідомило, що до загального трудового стажу зараховано періоди:

з 28.08.1953 року по 31.07.1954 року; з 01.09.1954 року по 30.06.1959 року; з 15.08.1959 року по 27.08.1962 року; з 01.09.1962 року по 26.08.1963 року; з 27.081963 року по 15.08.1966 року; з 16.08.1966 року по 01.09.1990 року; з 02.09.1990року по 27.08.1991 року; з 28.08.1991 року по 30.06.2000 року; з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року; з 01.01.2004 року по 25.01.2004 року; з 01.02.2004 року по 24.02.2004 року; з 01.03.2004 року по 28.03.2004 року; з 01.04.2004 року по 26.04.2004 року; з 01.05.2004 року по 26.05.2004 року; з 01.06.2004 року по 30.06.2004 року; з 01.07.2004 року по 31.07.2004 року; з 01.08.2004 року по 29.08.2004 року; з 12.01.2005 року по 27.01.2005 року; з 01.02.2005 року по 23.02.2005 року; з 01.03.2005 року по 24.03.2005 року; з 01.04.2005 року по 21.04.2005 року; з 01.05.2005 року по 26.05.2005 року; з 01.06.2005 року по 30.06.2005 року. Нараховано загальний страховий страж - 51 рік 01 місяць та 16 днів. Коефіцієнт страхового стажу - 0,51083 (а.с. 7).

Позивач не погоджуючись з таким розрахунком коефіцієнту стажу, звернулась до суду з цим позовом.

Судом встановлено, що відповідно до Закону України №2148 від 03.10.2017 проведений перерахунок пенсії позивача автоматизованим способом за допомогою програмного забезпечення з 01.10.2017, а саме осучаснення заробітної плати із використанням єдиного показника середньої заробітної плати в Україні, який використовується для призначення та перерахунку пенсії в 2017 році на рівні 3764,40 грн. та зменшення величини оцінки страхового стажу до 1%, з якого обчислена пенсія.

Отже, після здіснення перерахунку з 01.10.2017, коефіцієнт заробітної плати становить 1,50836, відповідно середньомісячний заробіток для обчислення пенсії - 5678,07 грн. (1,50836*індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 3764,40 грн. середній заробіток по Україні за попередні 3 роки), коефіцієнт страхового стажу становить 0,51083, доплата за понаднормативний стаж - 450,12 грн., надбавка одиноким за догляд - 50,00 грн, підвищення дітям війни 66,43 грн. Так, вказано, що розмір пенсії позивача становить 3467,08 грн. (а.с.93).

Нормами ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (з 01.01.2004 р.), а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.

Отже наведена норма пенсійного законодавства, яка надає визначення поняття страховий стаж, та встановлює певний порядок та механізм його визначення та обрахунку, дає можливість зробити висновок, що страховий стаж зараховується пропорційно сплаченим внескам за місяць, і періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Судом під час розгляду даної справи встановлено, що позивачу для розрахунку враховано загальний страховий страж - 51 рік 01 місяць та 16 днів, з яких: за період роботи з 01.01.2004 по 22.06.2005 відповідачем враховано страховий в розмірі -11 місяців 29 днів.

Таким чином, відповідачем пораховано загальний страховий стаж позивача: 50 років 0 місяців та 27 днів +0 років 11 місяців 29 днів, що становить - 51 рік 01 місяць та 16 днів, з яких за період з 01.01.2004 - стаж 0 років 11 місяців 28 днів.

Позивач зазначає, що її стаж з 01.01.2004 становить 13 місяців і 12 днів (402 дні), що більше, ніж враховано відповідачем (358 днів), у зв'язку з чим, за розрахунком позивача, її загальний страховий стаж складає не 51 рік 01 місяць 12 днів (613 місяців), а 51 рік 3 місяці (615 місяців).

З урахуванням наведеного, позивач зазначила, що розрахунок коефіцієнту стажу для розрахунку її пенсії складає: См=615*1=615 - сума місяців страхового стажу; Кс=615/1200=0,51250

Відповідно до відомостей пенсійної справи позивача, яка була оглянута судом та копії матеріалів якої були надані суду учасниками справи та долучені до матеріалів справи, страховий стаж ОСОБА_1 розраховано відповідно до ст. 24 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та становить згідно записів трудової книжки, диплому і архівної довідки, яка врахована відповідачем при попередньому перерахунку, по періодах:

з 28.08.1953 по 31.07.1954 - 11 місяців 4 дні;

з 01.09.1954 по 30.06.1959 - 4 роки 10 місяців;

з 15.08.1959 по 27.08.1962 - 3 роки 13 днів;

з 01.09.1962 по 26.08.1963 - 0 років 11 місяців 26 днів;

з 27.08.1963 по 15.08.1966- 2 роки 11 місяців 19 днів;

з 15.08.1966 по 01.09.1990 - 24 роки 0 місяців 16 днів;

з 01.09.1990 по 27.08.1991 -0 років 11 місяців 27 днів;

з 27.08.1991 по 01.09.2004 -13 років 0 місяців 5 днів;

з 12.01.2005 року по 22.06.2005- 0 років 5 місяців 12 днів;

Вказані періоди роботи позивача підтверджуються записами в трудовій книжці, дипломом та архівною довідкою за період роботи з 28.08.1953 по 31.07.1954.

Стаж роботи для обчислення пенсії позивача, станом на 01.01.2004 був обчислений згідно розрахунку від 09.07.2004 в розмірі 49 років 1 місяць і 23 дні, перерахований 06.03.2006 (станом на 10.12.2003) - 50 років 0 місяців 27 днів.

Таким чином, стаж роботи, який враховано для розрахунку пенсії позивача за період роботи по 01.01.2004 не є спірним і становить 50 років 0 місяців 27 днів.

Вподальшому при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідачем до стажу враховано період роботи позивача з 01.01.2004 по 01.09.2004 та з 12.01.2005 по 22.06.2005 стаж - 11 місяців 29 днів. В загальному розмірі стаж розраховано - 51 рік 1 місяць 17 днів. Коефіцієнт страхового стажу - 0,51083.

Водночас, за даними трудової книжки позивача, ОСОБА_1 продовжила працювати у період з 01.01.2004 по 01.09.2004 та з 12.01.2005 по 22.06.2005, що в календарному обчисленні становить 8 місяців +5 місяців 12 днів (1 рік 1 місяць і 12 днів)

Таким чином, фактично спір у даній справі виник щодо порядку зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.01.2004 по серпень 2004 включно та з 12.01.2005 по 22.06.2005 включно, який відповідачем враховано не в повному обсязі, що пов'язано із сплатою страхових внесків у розмірах нижче, ніж мінімальний страховий внесок.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов'язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів її роботи.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а.

Окрім того, оглянувши в судовому засіданні копію індивідуальних відомостей про застраховану особу відносно ОСОБА_1, судом встановлено, що позивач відпрацювала у 2004 році повні 8 місяців, а у 2005 році 5 місяців і 12 днів, у вказані періоди відділом освіти перераховані страхові внески.

Таким чином, відповідачем неправомірно враховано за 2004-2005 роки страховий стаж в розмір 11 місяців 28 днів замість 13 місяців 12 днів.

Наведена обставина вплинула на розрахунок індивідуального коефіцієнту трудового стажу для розрахунку пенсії, який за наявності у позивача стажу 51 рік 3 місяці або 615 місяців, що встановлено судом, складає - 0,51250.

Проте, відповідач, на заяву ОСОБА_1 від 06.06.2018 про уточнення індивідуального коефіцієнту трудового стажу, не здійснив перерахунок, надавши позивачу відповідь листом від 19.06.2018 (а.с. 7)

Таким чином, оскільки відповідачем не допущено бездіяльність, а надана відповідь із розрахунком пенсії позивача, яка не відповідає тим відомостям, що містяться в пенсійній справі позивача, суд апеляційної інстанції, виходячи з приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання таких дій відповідача незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнту трудового стажу для розрахунку пенсії в розмірі 0,51250.

Оскільки на розмір пенсії впливає значення цього коефіцієнту, суд апеляційної інстанції вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги також шляхом зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії після перерахунку із застосуванням індивідуального коефіцієнту трудового стажу 0,51250 за період з 01.10.2017.

Щодо вимог, заявлених в суді апеляційної інстанції про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 в суді першої інстанції заявлені не були, а отже не підлягають розгляду судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, переглянувши оскаржуване рішення, колегія суддів вважає, що через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом, згідно квитанції № 1412 від 27.07.2018, яка міститься в матеріалах справи (а.с.1), сплатив судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. При подачі апеляційної скарги, згідно квитанції № 6812 від 08.01.2019, яка міститься в матеріалах справи (а.с.86), судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп. Всього, з урахуванням того, що права позивача рішенням суду захищені, позовні вимоги фактично задоволені, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, положення ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 621/1909/18- скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати дії Зміївського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо не здійснення перерахунку індивідуального коефіцієнту трудового стажу ОСОБА_1 для розрахунку пенсії.

Зобов'язати Зміївське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок індивідуального коефіцієнту трудового стажу ОСОБА_1 для розрахунку пенсії і провести перерахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту трудового стажу 0,51250.

Зобов'язати Зміївське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити ОСОБА_1 різницю пенсії після перерахунку із застосуванням індивідуального коефіцієнту трудового стажу 0,51250 за період з 01.10.2017.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Зміївського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області (, 63404, м. Зміїв, вул. Гагаріна, 15, Харківська область) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 25.03.2019 року