Справа № 215/5694/18
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 грудня 2018 року Справа № 215/5694/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Коренев Андрій Олексійович , перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2018 року до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка проявилась в порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду його заяви від 09.06.2016 згідно порядку статей 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ст. 11 Закону України «Про державну службу; зобов'язати відповідача протягом пятнадцяти днів вжити заходів нормативно - правовим актом для забезпечення права для позивача на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, надати одноразову допомогу, як малозабезпеченій сімї в сумі 1853 гривні, відповідно до заяви від 09.06.2016 року; визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка проявилась у порушенні правового режиму розгляду його заяви від 09.06.2016 про надання одноразової допомоги, вжитті заходів для забезпечення непорушного права на рівень-життя не нижчий від прожиткового мінімуму і не забезпечення гарантій ст.ст. 3, 46, 48 Конституції України.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2018 року у справі №215/5694/18 матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії передано на розгляд до ОСОБА_3 окружного адміністративного суду.

26 грудня 2018 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 на підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2018 року передані на розгляд головуючому судді Кореневу А.О.

На підставі положень частини другої статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Судом встановлено, що провадження у справі за вищевказаним позовом не відкрито.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини восьмої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом пяти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка проявилась в порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду його заяви від 09.06.2016 згідно порядку статей 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ст. 11 Закону України «Про державну службу, а також у порушенні правового режиму розгляду його заяви від 09.06.2016 про надання одноразової допомоги, вжитті заходів для забезпечення непорушного права на рівень-життя не нижчий від прожиткового мінімуму і не забезпечення гарантій ст.ст. 3, 46, 48 Конституції України.

Таким чином, зазначені позовні вимоги в цій частині підсудні ОСОБА_3 окружного адміністративному суду.

Водночас, суд звертає увагу, що позивачем у позовній заяві позивач також заявляє вимоги про зобовязання відповідача «протягом пятнадцяти днів вжити заходів нормативно - правовим актом для забезпечення права для позивача на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, надати одноразову допомогу, як малозабезпеченій сімї в сумі 1853 гривні, відповідно до заяви від 09.06.2016 року».

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»;

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При цьому, суд звертає увагу, що публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Наведена позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 травня 2018 року у справі №826/7431/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/74506132).

Відповідно до частини пятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, згідно з абзацом першим частини першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 року №1618-IV суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Положеннями глави 3 Цивільного кодексу України (статті 15 -23) регулюється захист цивільних прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України регламентовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, вимога про забезпечення права для позивача на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму, надати одноразову допомогу, як малозабезпеченій сімї в сумі 1853 гривні є позовом про захист особистих майнових та немайнових права та має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в позовній заяві обєднано кілька вимог, які належить розглядати різним судам в порядку різного судочинства.

Суд зазначає, що частиною шостою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила обєднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві.

Керуючись статтями 20, 21, 25, 30, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Прийняти до свого провадження позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ОСОБА_2 ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_3 окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4