Справа № 187/1738/18
Суддя: Говоруха В. О.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1738/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Догадайло М.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

29.11.2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов вказаний вище адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення.

Позивач зазначив, що 22.11.18 приблизно о 17.10 годині він керував автомобілем «Шевроле Авео» н.з. АЕ 8441ЕЕ, рухаючись по пр. Наддніпрянському в м. Камянське Дніпропетровської області, де був зупинений патрульним автомобілем працівників поліції. Після вимоги позивача назвати причину зупинки інспектор Будовський А.В. повідомив, що позивач рухався на автомобілі з номерним знаком, що неосвітлений у темну пору доби, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, чим скоїв адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху тобто порушив вимоги п.2.9 «в» Правил дорожнього руху.

Позивач пояснив, що за 10 хвилин до зупинки відкривав багажник автомобіля і бачив, що номерний знак був освітлений, однак вийшовши з автомобіля побачив, що дійсно номерний знак не освітлений.

ОСОБА_1 також пояснив відповідачу, що проїжджаючи по пр. Героїв АТО перетнув чотири штучних дорожніх нерівності, де ймовірно і сталася несправність, яку на місці зупинки усунути неможливо, тож необхідно доїхати до місця ремонту, на що інспектор Будовський А.В. запропонував позивачу пересісти в патрульний автомобіль без будь-яких пояснень. Позивач відмовився від такої пропозиції.

Не зважаючи на пояснення ОСОБА_1, а також на наявність свідків які бачили, що номерний знак був освітлений при попередній зупинці, відповідач склав постанову серії ДП018 № 941090 про накладання адміністративного стягнення на позивача за адміністративне правопорушення передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП яким застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., не прийнявши при цьому до уваги малозначність скоєного правопорушення, як того вимагає ст. 22 КУпАП .

Також, позивач зауважує на тому, що йому не було розяснено його прав, передбачених Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення; було відмовлено в складанні протоколу та не прийнято до уваги його пояснень. Окрім того, позивачу не надано для ознайомлення показань технічних приладів, які були зафіксовані цими приладами та доказів того, що саме автомобіль яким керував позивач рухався в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, не встановлено жодних свідків того, що саме позивачем було вчинено правопорушення.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що зазначена вище постанова по справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відношенні позивача є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ДП018 № 941090 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 6 ст. 121 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, а справу - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Ухвалою суду від 07.02.2019 року підготовче провадження у даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з причин, що викладені у позовній заяві.

Відповідач інспектор патрульної поліції Дніпровського ВП Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 до суду повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення, повідомленням від начальника Дніпровського ВП (а.с. 20,25,26,35,36).Причини неявки суду невідомі, заяви про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання до суду не надходило, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк відзиву на позов не подано. Адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення від 22.11.2018 року за ч. 6 ст. 121 КУпАП до суду не надано.

Всебічно, безпосередньо та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

22.11.2018 року інспектором патрульної поліції Дніпровського ВП Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 була складена постанова серії ДП018 № 941090 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170.00 грн. за порушення ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме: 22.11.2017 року у м. Камянське по пр. Наддніпрянський керував автомобілем в темну пору доби на якому не освітлювався задній реєстраційний номерний знак, що не дозволяє чітко визначити символи з відстані 20 мертів (а.с. 11).

Позивач вказує, що при винесенні постанови його права були грубо порушені, не додано доказів вчинення ним порушення ПДР, порушено саму процедуру розгляду справи, винесено постанову на місці без з'ясування будь-яких обставин по справі.

Статтею 268 КУпАП визначені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно зі статтею 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Разом з тим, позивач наголошує на тому, що під час винесення оскаржуваної постанови йому взагалі не було розяснено його прав передбачених Конституцією України та КУпАП.

Доказів того, що такі права були роз'яснені позивачеві під час розгляду справи, відповідачем до суду не надано, тож доводів позивача нічим не спростовано.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 256 КУпАП України зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, позивач стверджує, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було зясовано того, чи підлягає правопорушник адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, не враховано положень ст. 22 КУпАП, де передбачено можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, коли орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значні наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходиться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень. Отже, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивних обставин органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами частини 2 статі 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Враховуючи зазначене відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративні правопорушення тобто, на підтвердження правомірності прийнятого рішення до суду не надано жодного належного та допустимого доказу.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведеного вище, суд вважає за доцільне, позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити, оскаржувану постанову - скасувати та провадження в справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - закрити.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 251, 252, 256, 268, 279, 280, 286 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення,- задовольнити повністю.

Постанову інспектора патрульної поліції Дніпровського відділення поліції Камянського відділу ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 серії ДП018 № 941090 від 22 листопада 2018 року по справі про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП скасувати, та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Пунктом 15.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: ОСОБА_3