Справа № 460/3044/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1021/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А, Шинкар Т.І,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дубенської міської ради Рівненської області на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 460/3044/18 за адміністративним позовом Дубенської міської ради Рівненської області до Дубенської районної державної адміністрації, Дубенської районної ради про зобов'язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції - Борискін С.А.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне.,

дата складання повного тексту рішення - 17.12.2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

10.12.2018 Дубенська міська рада Рівненської області (далі позивач, Дубенська МР) звернулася до Дубенської районної державної адміністрації. Дубенської районної ради(далі відповідач, Дубенська РДА, Дубенська РР) з позовом, в якому просила:

- зобов'язати Дубенську районну державну адміністрацію подати на розгляд Дубенської районної ради проект рішення про внесення змін до статуту комунального закладу «Дубенська центральна районна лікарня» Дубенської районної ради Рівненської області в частині зміни місцезнаходження закладу на вул. Львівську, 73 у м. Дубно;

- зобов'язати Дубенську районну раду прийняти рішення про внесення змін до статуту комунального закладу «Дубенська центральна районна лікарня» Дубенської районної ради Рівненської області в частині зміни місцезнаходження закладу на вул. Львівську, 73 у м. Дубно та здійснити їхню державну реєстрацію.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 року відмовлено в порядку п.1 ч.1 ст.170 КАС України у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Дубенської міської ради Рівненської області до Дубенської районної державної адміністрації, Дубенської районної ради про зобов'язання вчинення певних дій.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржила позивач - Дубенська міська рада Рівненської області, яка в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація здійснює на відповідній території управління об'єктами, що перебувають у державній власності та передані до сфери її управління, сприяє створенню на цих об'єктах систем управління якістю, систем екологічного управління, інших систем управління відповідно до національних або міжнародних стандартів, приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію підприємств, установ і організацій, що належать до сфери її управління, а також здійснює делеговані відповідною радою функції управління майном, що перебуває у спільній власності територіальних громад.

Згідно Положення про порядок управління об'єктами спільної власності територіальних громад, сіл Дубенського району, яке затверджене рішенням Дубенської районної ради від 25.01.2018 року № 497 пропозиції та проекти рішень про затвердження статутів комунальних закладів та внесення до них змін на розгляд сесії районної ради подає райдержадміністрація. Отже, вимога до Дубенської районної державної адміністрації, яка зазначена в позовній заяві, відповідає наданій їй вищезазначеним законом та положенням публічно-владній управлінській функції.

Вимога до Дубенської районної ради, яка зазначена в позовній заяві, також відповідає наданій їй публічно-владній управлінській функції.

Відтак вважає, що відповідачі по справі неналежним чином виконують покладені на них публічно-управлінські функції, що стало підставою для звернення до суду саме в сфері публічно-правових відносин, а не за захистом корпоративних прав. Відтак, даний позов підлягає до розгляду в порядку адміністративного, а не господарського судочинства, як зазначає суд першої інстанції.

Згідно частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що розглядуваний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Висновки суду першої інстанції щодо неналежності розглядуваного спору до юрисдикції адміністративних судів колегія суддів вважає обґрунтованими, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Дубенська районна рада Рівненської області на підставі рішення від 07.10.2011року № 185 утворила комунальний заклад «Центральна районна лікарня» Дубенської районної ради Рівненської області та затвердила його статут в якому зазначалось місцезнаходження лікарні на вул. Львівська, 73 в м. Дубно.

Пункт 3 вказаного рішення передбачає здійснення реєстрації вказаного закладу після передачі Дубенською міською радою у спільну власність територіальних громад селища, сіл району (комунальну власність району) всіх об'єктів нерухомості, що знаходяться по вул. Львівській, 73 в м. Дубно.

На підставі рішення Дубенської районної ради Рівненської області від 28.10.2011 року № 209 було змінено назву закладу на комунальний заклад «Дубенська центральна районна лікарня» Дубенської районної ради Рівненської області та затверджено його статут в новій редакції. Згідно статуту місцезнаходження Дубенської ЦРЛ було змінено на вул. Львівську, 117, с. Тараканів, Дубенського району

Рішенням Дубенської міської ради Рівненської області від 25.11.2011року № 794 було затверджено перелік об'єктів нерухомого майна територіальної громади міста - Дубенської міської лікарні, що передається у спільну власність територіальних громад сіл, селищ Дубенського району (районну комунальну власність), які знаходяться за адресою м. Дубно, вул. Львівська, 73.

Вказаний перелік майна на підставі рішення Дубенської міської ради Рівненської області № 964 від 30.12.2011року був викладений у новій редакції.

Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради Рівненської області від 30.12.2011року № 795 було затверджено акт приймання-передачі об'єктів нерухомого майна територіальної громади міста - Дубенської міської лікарні у спільну власність територіальних громад сіл, селищ Дубенського району (районну комунальну власність). Згідно цього акту, районній раді були передані об'єкти нерухомого майна, що знаходились за адресою м. Дубно, вул. Львівська, 73.

Дубенська районна рада Рівненської області своїм рішенням від 20.12.2012 року № 454 внесла зміни в статут КЗ «Дубенської ЦРЛ», зокрема, п.1.3. Розділу І викладено у наступній редакції: «місцезнаходження (юридична адреса): вулиця Грушевського, 27, с. Верба, район Дубенський, область Рівненська, Україна , 35670».

Окрім того встановлено, що КЗ «Дубенська ЦРЛ» є спільною власністю територіальних громад селища і сіл Дубенського району, що перебуває в адміністративному підпорядкуванні Дубенської районної ради та є юридичною особою, що створена і зареєстрована відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, має право від свого імені укладати угоди (договори, контракти), набувати майнових і особистих немайнових прав, нести обов'язки, має самостійний баланс, рахунки в банківських установах, круглу печатку, кутовий та інші штампи з власною назвою, власне діловодство та матеріальну базу для здійснення господарської діяльності, визначену Статутом, тобто є суб'єктом господарювання в розумінні ст. 55 Господарського кодексу України.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції зазначив, що спірні правовідносини стосуються прав учасників справи, пов'язаних із діяльністю та управління юридичної особи КЗ «Дубенської ЦРЛ». Тобто, фактично звернення позивача до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту права не у сфері публічно-правових відносин, а його корпоративних та майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

Висновки суду першої інстанції щодо неналежності розглядуваного спору до юрисдикції адміністративних судів колегія суддів вважає обґрунтованими, з наступних підстав.

Згідно зіст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» указав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні цього Суду у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Пунктом 2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов'язкову участь у цих відносинах суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб'єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов'язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб'єктів (учасників спірного правовідношення). Обов'язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов'язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.

Обов'язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов'язки в публічних правовідносинах.

Відтак, віднесення до юрисдикції адміністративних судів спору лише з підстав того, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії, є неправильним.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Як установлено в ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративними правами є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що спірні правовідносини стосуються прав учасників справи, пов'язаних із діяльністю та управління юридичної особи КЗ «Дубенської ЦРЛ»

Відповідно до положень статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з частиною першою статті 142 Основного Закону України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції (ч.1 ст.143 Конституції України).

Відповідно до статті 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно зі статтею 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Таким чином, оскільки КЗ «Дубенська ЦРЛ» є спільною власністю територіальних громад селища і сіл Дубенського району, що перебуває в адміністративному підпорядкуванні Дубенської районної ради, тобто є комунальною власністю територіальної громади, при управлінні вказаним майном, у тому числі при внесенні змін до установчих документів Закладу Рада здійснює повноваження власника комунального майна, а не владні управлінські функції.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість винесеної ухвали та відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки в ухвалі суду наведені вірні мотиви та обґрунтування щодо неможливості розгляду справи у порядку КАС України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи, підставно і обґрунтовано прийняв рішення про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі, ухвала суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали суду, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 139, 308, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дубенської міської ради Рівненської області залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 460/3044/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 22.03.2019 року.