Справа № 160/1669/19
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Справа № 160/1669/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
20.02.2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсією незалежно від віку згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання позивача з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та відмову у призначенні позивачу пенсії незалежно від віку;
- зобов'язати відповідача зарахувати період навчання позивача з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та призначити позивачу пенсію згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» незалежно від віку - з 14 вересня 2018 року.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працював на підземних роботах у шахті у період з 02.02.1993 року - підземним гірником очисного забою 4 розряду дільниця №6 на шахті ім. Кірова рудоуправління імені Кірова концерну «Укррудпром», з 19.05.1993 року по 11.06.1993 року був переведений на дільницю №26 підземним машиністом електровоза 4 розряду (4 місяці 10 днів), з 20.03.1995 року по 22.09.1996 року - працював підземним машиністом електровоза 4 розряду на дільниці ВШТ на тому ж підприємстві (6 місяців 3 дні). З 07.12.1998 року по теперішній час позивач працює підземним машиністом електровоза 4 розряду (19 років 10 місяців 8 днів на дату звернення) на шахті «Батьківщина» ДП «Кривбасзалізрудком» (тепер - ПАТ «Кривбасзалізрудком»). У період з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року позивач навчався в професійно-технічному училищі N37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (3 роки 4 місяці 14 днів) за професією «машиніст транспортно-навантажувальних машин», присвоєно кваліфікацію «машиніст електровоза 4 розряду», «машиніст навантажувальних машин 4 розряду», «машиніст скреперної установки 4 розряду». 14.09.2018 року позивач звернувся із заявою щодо призначення пенсії незалежно від віку довідділу з питань призначення пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, де був повідомлений про необхідність підтвердження пільгового стажу у період з 02.02.1993р. по 11.06.1993р. та з 20.03.1995р. по 22.09.1996р. на підприємстві РУ ім. «Кірова» в зв'язку з ліквідацією підприємства на комісії з відповідних питань, а тому подав відповідачу відповідну заяву про підтвердження стажу та необхідні документи. 19.12.2018 року відповідачем була надана відповідь вих. №4711/03.2026 «Щодо призначення пенсії на пільгових умовах», відповідно до якої зазначено, що комісією підтверджено період роботи з 02.02.1993р. по 11.06.1993р. та з 20.03.1995р. по 22.09.1996р. для зарахування для призначення пенсії на пільгових умовах, та зазначено, що пільговий стаж відповідно до ст. 114 складає 23 років 0 місяців 25 днів, загальний стаж становить 26 років 05 місяців 08 днів, і що на теперішній час права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач не має із-за відсутності 25-річного стажу роботи на підземних роботах або в металургії.Таким чином, спірним є період навчання позивача з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який відповідачем не було зараховано до стажу, що дає право на призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за ст. 114 вказаного Закону, а було зараховано за загального стажу роботи. Відповідно до положень ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців.Навчання позивача було закінчено 14.01.1993 року та згідно диплому позивач здобув професію «машиніст транспортно-навантажувальних машин», та йому було присвоєно кваліфікацію «машиніст електровоза 4 розряду», «машиніст навантажувальних машин 4 розряду», «машиніст скреперної установки 4 розряду».Після навчання на роботу позивача було зараховано 02.02.1993 року підземним гірником очисного забою 4 розряду на шахті, а з 19.05.1993 року - переведено підземним машиністом електровоза 4 розряду - посаду, за якою позивач пропрацював усе своє життя. Тобто, з дня закінчення навчання до дня зарахування позивача на роботу пройшло менше 3 місяців.Посада, яку зайняв позивач одразу після навчання є посада підземного гірника очисного забою на шахті. Основними функціями гірника очисного забою на шахті серед іншого є: збирання, погрузка та доставка гірничої маси різними способами, скреперування гірничої маси із забою. Ця спеціальність має 6 розрядів.З огляду на те, що здобуті позивачем за результатом навчання кваліфікації «машиніста електровоза 4 розряду», «машиніста навантажувальних машин 4 розряду», «машиніста скреперної установки 4 розряду» дозволили останньому зайняти посаду підземного гірника очисного забою 4 розряду на шахті без проходження додаткового навчання, адже позивача було прийнято на роботу не учнем гірника очисного забою, а гірником очисного забою одразу 4 розряду, що свідчить про наявність у позивача відповідних кваліфікацій, сукупність яких складають відповідну професію.Здобута позивачем професія машиніст транспортно-навантажувальних машин, яка передбачає також оволодіння необхідними знаннями щодо збирання, погрузки та доставки гірничої маси, її скреперування, дозволила зарахувати позивача на таку складну і ризиковану роботу як підземний гірник очисного забою 4 розряду, а це значить, що позивач виконував подібні його професії види робіт, а тому така робота може вважатися роботою за набутою професією.Отже, період навчання позивача з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічномуучилищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області має бути зараховано до стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку. З огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд без виклику сторін.
20.03.2019 р. позивачем надано відповідь на відзив, в які зазначено про безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на підземних роботах у шахті:
- у період з 02.02.1993 року по 19.05.1993 - підземним гірником очисного забою 4 розряду дільниця №6 на шахті ім. Кірова рудоуправління імені Кірова концерну «Укррудпром»,
- з 19.05.1993 року по 11.06.1993 року був переведений на дільницю №26 підземним машиністом електровоза 4 розряду,
- з 20.03.1995 року по 22.09.1996 року - працював підземним машиністом електровоза 4 розряду на дільниці ВШТ на шахті ім. Кірова рудоуправління імені Кірова концерну «Укррудпром».
- з 07.12.1998 року по теперішній час працює підземним машиністом електровоза 4 розряду на шахті «Батьківщина» ДП «Кривбасзалізрудком» (ПАТ «Кривбасзалізрудком»).
В період з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року ОСОБА_1 навчався в професійно-технічному училищі N37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (3 роки 4 місяці 14 днів) за професією «машиніст транспортно-навантажувальних машин».
По закінченні навчання йому присвоєно кваліфікацію «машиніст електровоза 4 розряду», «машиніст навантажувальних машин 4 розряду», «машиніст скреперної установки 4 розряду».
14.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відділу з питань призначення пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.11.2018 рокупозивачу було зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 02.02.1993р. по 11.06.1993р. та з 20.03.1995р. по 22.09.1996р. на підприємстві РУ ім. «Кірова».

При цьому, період навчання з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічному училищі N37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (3 роки 4 місяці 14 днів) за професією «машиніст транспортно-навантажувальних машин» позивачу не було зараховано до стажу роботу, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

19.12.2018 року відповідачем була надана відповідь вих. №4711/03.2026, відповідно до якої зазначено, що комісією підтверджено період роботи з 02.02.1993р. по 11.06.1993р. та з 20.03.1995р. по 22.09.1996р. для зарахування для призначення пенсії на пільгових умовах, та зазначено, що пільговий стаж відповідно до ст. 114 складає 23 років 0 місяців 25 днів, загальний стаж становить 26 роки 05 місяці 08 днів.

Крім того зазначено, що на теперішній час права на призначення пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач не має черезвідсутність 25-річного стажу роботи на підземних роботах або в металургії.

Відмову у зарахуванні стажу навчання з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за професією «машиніст транспортно-навантажувальних машин» відповідач обґрунтовує тим, що після закінчення навчання позивач не працював за набутою професією (машиністом транспортно-навантажувальних машин), а працював робітником очисного вибою.

Отже, предметом спору у дай справі є зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічному училищі № 37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за професією «машиніст транспортно-навантажувальних машин».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці засписком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці засписком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно достатті 27та з урахуванням нормстатті 28цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці засписком № 1виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці засписком № 1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Орган Пенсійного фонду України не заперечує, що посади, які займав позивач у періоди з 02.02.1993 року по 19.05.1993 року, з 19.05.1993 року по 11.06.1993 року, з 20.03.1995 року по 22.09.1996 року, з 07.12.1998 року по теперішній час належать до відповідного списку №1.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України, від 10.02.1998, №103/98-ВР "Про професійну (професійно-технічну) освіту" (в редакції, чинній на день звернення із заявою про призначення пенсії) якою визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року навчався в Професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за професією «машиніст транспортно-навантажувальних машин» та за результатами навчання здобув кваліфікацію машиніста електровоза 4 розряду, машиніста навантажувальних машин 4 розряду, машиніст скреперної установки 4 розряду, що підтверджується дипломом В № 696834 (а.с.13).

Після закінчення навчання позивач 02.02.1993 року працевлаштувався на підземним гірником очисного забою 4 розряду дільниця №6 на шахті ім. Кірова рудоуправління імені Кірова концерну «Укррудпром».

З 19.05.1993 року був переведений на дільницю №26 підземним машиністом електровоза 4 розряду на тому ж підприємстві.

При цьому суд зазначає, що робота позивача на посаді підземного гірника очисного забою також передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З огляду на те, що позивача одразу після закінчення навчання у Професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, без здобуття ним будь-якої додаткової освіти, працевлаштовано на посаді підземного гірника очисного забою четвертого розряду, суд дійшов висновку, що здобутої позивачем у Професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області освіти було достатньо для його працевлаштування на такій посаді.

Відповідно, суд вважає, що позивач був працевлаштований за здобутою спеціальністю.

У звязку з викладеним, оскільки перерва між днем закінчення навчання позивача в професійно-технічному навчальному закладі і днем зарахування його на роботу за професією, яка віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, передбаченими Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо небезпечними і особливо тяжкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не перевищує 3-х місяців, то відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до його пільгового стажу роботи часу навчання у Професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період навчання у Професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 01 вересня 1989 року по 14 січня 1993 року в розрахунку 3 роки 4 місяці14 днів.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

На підставі ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

На виконання вимог цієї норми постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) (далі Порядок)

Відповідно до п.1.1. Порядку заява про призначення (перерахунок) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно п. 1.7 Порядку днем звернення за призначенням (перерахунком) пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як визначено п4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2018 року позивач звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4711/03.2026 від 19.12.2018 року ОСОБА_2 було відмовлено.

Зважаючи на те, що відповідач безпідставно не врахував період навчання позивача з 01 вересня 1989 року по 14.01.1993 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 19.12.2018 року № 4711/03.2026 про відмову в призначенні пенсії не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню.

Проте, в адміністративному позові позивачем не ставиться питання про скасування вищезазначеного рішення, хоча воно породжує для позивача певні правові наслідки у вигляді відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, висновки цього рішення є обов`язковими для позивача.

При цьому, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене та з метою повного та ефективного захисту прав, свобод інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4711/03.2026 від 19.12.2018 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсією незалежно від віку згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та відмову у призначенні позивачу пенсії незалежно від віку.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1989 року по 14.01.1993 року в професійно-технічному училищі №37 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 14.09.2018 року.

Скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 4711/03.2026 від 19.12.2018 року.

Судові витрати в розмірі 768,40 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 (вул.. Орільська, буд.23, м. Кривий ріг, Дніпропетровська обл., 50024, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Наб. Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) за рахунок його бюджетних асигнувань.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук