Справа № 420/943/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/943/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Алієва А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (з урахування особливостей визначених приписами ст. 287 КАС України) справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про скасування постанови від 30.07.2018 № ВП 56875622 в частині та постанови від 26.12.2018 р. по ВП № 56875622,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в якому позивач просить:

скасувати рішення Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області, оформлене постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2018 № ВП 56875622, в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7446 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 269 грн.;

скасувати постанову державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2018 р. по ВП №56875622.

Позов вмотивовано наступним.

Рішення державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження є протиправним і незаконним, оскільки суперечить нормам законодавства України.

Для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову (ВГСУ, справа №20/49 від 12 січня 2016 р., судді. Палій В.В., Прокопанич Г.К., Студенець В.І.)

14.02.2019 р. позивач була на прийомі у начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гумуржи Д.М. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, він пояснив, що судовий виконавець була зобов'язана скласти акт про відсутність вказаної споруди, на його основі завершити виконавче провадження та не стягувати з позивача виконавчий збір.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито провадження по справі, з урахуванням особливостей, передбачених ст.287 КАСУ.

Відповідач () по справі повідомлений засобами електронної пошти (а/с. 42-45) на адресу, що міститься на офіційному сайті Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та шляхом опублікування ухвали від 12.03.2019 року на сайті Одеського окружного адміністративного суду 12.03.2019 року (а/с. 41- 45).

Згідно ч.1-3 ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Відповідач у встановлений в ухвалі строк, відзив на позов не надав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

31.10.2017 р. Київським районним судом м. Одеси по справі № 520/13728/14-ц прийнято рішення, яким позов задоволено повністю.

«Встановлено безоплатний постійний земельний сервітут у вигляді користування чужою земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_1, та розташована по АДРЕСА_1, розміром 9,6 кв.м., вздовж стіни житлового будинку літ. «Б» та стіни прибудови літ. «б», яка належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що є суміжними із з земельною ділянкою ОСОБА_1, межі якого описуються наступним чином відповідно до точок, які відображені у графічному відображені малюнку № 1 висновку судової будівельної експертизи № 067/2017 від 27.06.2017 року;

Зобов'язано ОСОБА_1 знести за особистий рахунок тимчасову дерев'яну самочинну споруду, яка влаштована без будівництва фундаменту та знаходиться між будинком АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9, та будинком АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1, як таку яка знаходиться у місці встановлення земельного сервітуту, та перешкоджає виконанню будівельних робіт та користування земельним сервітутом.

Зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у користуванні земельною ділянкою площею 386 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_2, шляхом надання згоди на безоплатну передачу у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_8 земельної ділянки площею 386 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_1 відновити межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, яка знаходиться у фактичному користуванні та належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9, шляхом перенесення огорож (парканів) відповідно до меж земельної ділянки АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, які встановлені кадастровим планом земельної ділянки, що наявний в додатку до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 22.07.2015 року та позначено у графічному відображені малюнку № 4 синім кольором - площею 0,19 кв.м. та жовтим кольором площею 16,84 кв.м.».

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 10.05.2018 року вказане рішення залишено без змін.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2018 №ВП 56875622 старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Койчевою О.Ф. відкрито виконавче провадження.

15.08.2018 р. ОСОБА_1 офіційно через канцелярію відділу ДВС надала письмове пояснення щодо виконання судового рішення державному виконавцю Койчевій О.Ф.

21.09.2018 р. проведений огляд в присутності двох представників державної виконавчої служби, ОСОБА_1, представника ОСОБА_9, ОСОБА_9 та його дружини.

Актом державного виконавця від 21.09.2018 р. встановлено - виходом за адресою: АДРЕСА_1, боржником самостійно знесена дерев'яна споруда. Однак залишився дерев'яний щит від сараю. Боржнику надано 10 днів для самостійного виконання (а/с. 32).

Згідно з актом державного виконавця від 20.12.2018 встановлено, що вимоги виконавчого документу виконано в повному обсязі.

26.12.2018 державним виконавцем відділу винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

26.02.2019 р. ОСОБА_1 отримала копію Постанови про звернення стягнення виконавчого збору на пенсію.

Згідно цієї Постанови Центральним об'єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі розпочато відрахування з пенсії виконавчого збору у розмірі 7446 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 269 грн.

06.03.2019 р. за вих. № 4082 на адресу ОСОБА_1 надісланий лист Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, згідно якого повідомлено:

«Перший Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції (далі - Відділ) у відповідь на Вашу заяву, по АСВП №56875622 з примусового виконання виконавчого листа №520/13728/14-ц, виданого 03.07.2018 Київським районним судом міста Одеси про зобов'язання ОСОБА_1 знести за особистий рахунок тимчасову дерев'яну самочинну споруду, яка влаштована без будівництва фундаменту та знаходиться між будинком АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9, та будинком АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1, як таку яка знаходиться у місці встановлення земельного сервітуту, та перешкоджає виконанню будівельних робіт та користування земельним сервітутом, повідомляємо наступне.

27.07.2018 р. на адресу Відділу надійшла заява про прийняття на примусове вищезазначеного виконавчого документу.

30.07.2018 р. державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56875622, в який зазначено про стягнення виконавчого збору у розмірі 7446,00 грн.

Відповідно до акту державного виконавця від 21.09.2018 встановлено, що боржником вимоги виконавчого документу виконано не в повному обсязі.

Згідно з актом державного виконавця від 20.12.2018 встановлено, що вимоги виконавчого документу виконано в повному обсязі.

Боржником не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, у зв'язку з чим 26.12.2018 державним виконавцем відділу винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та, того ж дня, спрямовано до ЦОУПФУ в м. Одесі - для виконання.

Відповідно вимог статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зупинення виконавчих дій.

В ході здійсненої перевірки підстави для зупинення ВП № 56875622 - відсутні.

На рахунок відділу надійшли грошові кошти, які були стягнуті з пенсії ОСОБА_1, згідно до розпорядження державного виконавця були перераховані відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», як виконавчий збір на користь держави.».

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об'єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 26

1. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

5. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

6. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Стаття 27

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

5. Виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

6. У разі наступних пред'явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

7. У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

8. Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

9. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Стаття 63. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення

1. За рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Інструкція з організації примусового виконання рішень (Затверджена Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016№ 2832/5)

Стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

За виконавчим документом про стягнення аліментів у разі, якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець зобов'язаний нарахувати виконавчий збір із суми заборгованості зі сплати аліментів.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

ВИСНОВКИ СУДУ

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

Як свідчать матеріали справи, юридичний спір між ОСОБА_1 та Першим Київським відділом ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області виник з приводу прийняття постанов про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору в сумі 7446 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 269 грн., та постанови про звернення стягнення на пенсію.

Щодо постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2018 № ВП 56875622, в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7446 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 269 грн.

Суд не вбачає підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2018 № ВП 56875622, в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7446 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 269 грн., оскільки вказана постанова відповідає приписам ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Норма вказаної статті є імперативною і не допускає вільного трактування.

Імперативна норма - виражає в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов'язків суб'єктів. Інакше: імперативні норми прямо наказують правила поведінки.

Отже, зазначення виконавцем про стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження є його обов'язком.

В свою чергу суд звертає увагу, що відповідачем по справі не дотримано приписів ст. 27 Закону.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження по ВП 56875622, ідентифікатор доступу: В89Г0АБ5ВВ10 наявні:

Постанова про відкриття виконавчого провадження;

Постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором);

Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Іншими словами, дискреційні повноваження у державного органу виникають лише тоді, коли такі повноваження надані законами України. У протилежному випадку, за відсутності відповідного законодавчого положення, держорган яких-небудь дискреційних повноважень мати не може.

З огляду на відсутність постанови про стягнення виконавчого збору в порядку ст. 27 Закону відсутні підстави для стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1

Щодо постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2018 р. по ВП № 56875622.

Відповідно до статті 4 КАСУ, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Підставою для винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за законом, повинна бути постанова про стягнення виконавчого збору. Однак, в спірних правовідносинах вона відсутня.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2018 р. по ВП № 56875622 та її скасування.

Відповідно до прецедентного права Суду, рішення судів і трибуналів повинні бути належним чином мотивовані. Ступінь цього обов'язку може варіюватися залежно від характеру рішення, що повинно бути визначено у світлі конкретних обставин справи (справа «Гарсія Руїз проти Іспанії» § 26).

Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980р.).

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст.2, 5, 6, 7, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295 ,297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про скасування постанови від 30.07.2018 №ВП 56875622 та постанови від 26.12.2018 р. по ВП№ 56875622 - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.12.2018 р. по ВП №56875622.

Відмовити в задоволенні вимоги щодо скасування рішення Першого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса ГТУЮ в Одеській області, оформлене постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2018 № ВП 56875622, в частині стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 7446 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 269 грн.

Стягнути з Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову за:

квитанцією № 0.0..1 від 07.03.2019 року у сумі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1, телефон: НОМЕР_1

Перший Київський відділ ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області - адреса: 65065, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1, тел.:, E-mail:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.