Справа № 0840/4030/18
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/4030/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року (суддя Татаринов Д.В., повний текст постанови складений 20 грудня 2018 року) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у вересні 2018 року звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо обчислення розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014, 2015, 2016 роки; зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40, п. 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії») із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленні як середній показник за 2016 та 2017 роки, з урахуванням підвищення передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 17,5% починаючи з 03 липня 2018 року; зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, обрахованих відповідно до п. 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії») із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленні як середній показник за 2016 та 2017 роки, з урахуванням підвищення передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 17,5%.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 22.06.2004 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику охорони здоров'я. З 03 липня 2018 року відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача та переведено її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою щодо перерахунку пенсії, оскільки останнім невірно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, не було застосовано підвищення розміру пенсії та невиплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Як вбачається з відповіді Правобережного ОУПФ України м. Запоріжжя № 347/Т-9 від 21.09.2018, відповідачем було здійснено переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, а не призначення пенсії за віком, а тому при обчисленні розміру пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з яких сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки.

Також відповідач зазначив, що оскільки ОСОБА_1 вже була призначена пенсія за вислугу років, то права на доплату відповідно до п. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та отримання грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону остання не має.

Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що відповідно статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено наступні види державних пенсій, які призначаються, за цим Законом: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Пунктом 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (набрав чинності 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» статті 55 Закону передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_1 первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику охорони здоров'я, що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше у липні 2018 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта щодо протиправності дій відповідача, оскільки останній мав здійснити призначення позивачу пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки, адже, в даному випадку відповідачем фактично призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше, а тому при обчисленні розміру пенсії має бути застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Доводи апелянта щодо прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» № 2148, відповідно до якого з 01.10.2017, відповідачем перераховано пенсії із використанням показника середньої заробітної плати за 2017 рік, суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими, адже предметом спору даної адміністративної справи є незастосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 336/613/16-а, колегія суддів знаходить необґрунтованими, адже зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що позивачеві у вказаній справі було призначено пільгову пенсію за віком по Списку № 2, тоді як в даному випадку особі було призначено пенсію за вислугу років, що свідчить про відсутність однакових обставин справи.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що умовами для підвищення до пенсії за віком є вихід на пенсію за віком з більш пізнього віку, визначеного законом, та продовження особою у такий період працювати і сплачувати страхові внески.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що обмеження щодо отримання будь-яких інших пенсійних виплат містить лише частина 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Таким чином, єдиною умовою, що виключає підвищення розміру пенсії жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, є призначення будь-якої іншої пенсії.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було призначено пенсію за вислугу років з 22 червня 2004 року, що свідчить про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням підвищення її розміру відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З аналізу наведеної норми права випливає, що виплата особі грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення можлива за умови: досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», наявність страхового стажу, робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не отримання особою будь-якої пенсії раніше.

Підставою для відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десятимісячних пенсій стало призначення їй пенсії за вислугу років.

Відповідач також зазначив, що відповідно до довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 31.10.2018, ОСОБА_1 отримала пенсійні виплати у розмірі 81,07 грн., оскільки з 22.06.2004 було призначено пенсію за вислугу років.

Разом з тим, судом встановлено, сторонами не заперечується, що з 01 липня 2004 року ОСОБА_1 було припинено виплату пенсії, оскільки остання продовжила працювати.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, фактично ОСОБА_1 щомісячно не отримувала пенсію за вислугу років, було здійснено лише її призначення та виплата частину суми за декілька днів, що не позбавляє особу права на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій та свідчить про неправомірність відмови відповідача.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року в адміністративній справі № 0840/4030/18 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014, 2015, 2016 роки.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки з 03 липня 2018 року.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2349 (дві тисячі триста сорок дев'ять) грн. 34 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 21 березня 2019 року та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров