Справа № 1140/3056/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/3056/18
Суддя І інстанції Хилько Л.І.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України до Старшого державного виконавця Фортечного відділу Державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кушніренко Валерії Вячеславівни про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України звернулося до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просить:

- зобов'язати посадову особу суб'єкта владних повноважень - Старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кушніренко В.В. припинити стягнення з Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України виконавчого збору в розмірі 18509,00 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 199,00 грн. в межах виконавчого провадження №56325225 і закінчити виконавче провадження №56325225.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції Державне підприємство «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована протиправністю накладення державним виконавцем арешту на кошти Державного агентства резерву України, стягнення виконавчого збору в розмірі 18509,00 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 199,00 грн. в межах виконавчого провадження №56325225, з огляду на неотримання останнім копій постанови про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України 05.10.1995 року зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності за КВЕД, є виробництво продуктів борошномельно-круп'яної промисловості (10.61) (а.с.12).

04.05.2018 року Кропивницьким управлінням Головного управління ДФС у Кіровоградській області до Фортечного відділу ДВС Кіровоградського МУЮ надіслано заяву про відкриття виконавчого провадження по виконанню вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4341-17-У від 03.04.2018 року.

Загальна сума боргу, що підлягає до стягнення за вказаною вимогою складає 185 090,04 грн. (а.с.53).

В матеріалах справи наявний корінець вимоги від 03.04.2018 року, з якого вбачається, її отримання посадовою особою позивача 20.04.2018 року із засвідченням особистого підпису уповноваженої особи (а.с.54).

05.05.2018 року старшим державним виконавцем Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Кушніренко В.В. розглянуто заяву про примусове виконання вимоги №Ю4341-17-У виданої 03.04.2018 року та на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.56).

Докази отримання учасниками виконавчого провадження вказаної постанови відсутні.

23.10.2018 року старшим державним виконавцем Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Кушніренко В.В. згідно відповіді ДФС України, що за позивачем як боржником зареєстровано рахунки у фінансових установах, тому на підставі статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ДП «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України (а.с.59).

Копію вказаної постанови з відповідним супровідним листом від 23.10.2018 року №51911, надіслано до ДП «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України Кіровоградської області», ДФС України у Кіровоградській області, ГУ ДФС України у Кіровоградській області, ГУ ДКСУ у Кіровоградській області (а.с.58).

Докази отримання учасниками виконавчого провадження вказаної постанови відсутні.

07.11.2018 року Кропивницьким управлінням Головного управління ДФС у Кіровоградській області до Фортечного відділу ДВС у Кіровоградській області надіслано лист про надання інформації, за змістом якого повідомлено, що боржником з єдиного соціального внеску ДП «Кіровоградський КХП №2» по вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ю-4341-17-У від 03.04.2018 року заборгованість в сумі 185 090,04 грн. сплачена у повному обсязі, заборгованість відсутня (а.с.60).

08.11.2018 року на підставі вищевказаного листа податкового органу старшим державним виконавцем Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Кушніренко В.В., керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться у банку, у зв'язку із тим, що заборгованість сплачена, проте виконавчий збір в сумі 18 509,00 грн., та витрати виконавчого провадження в сумі 199,00 грн. не сплачено (а.с.62).

Поряд з тим, 19.11.2018 року відповідачем винесено постанову про стягнення з позивача як боржника витрат виконавчого провадження у сумі 199,00 грн. (а.с.64).

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п'ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною першою статті 40 Закону №1404 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

З викладеного вбачається, що стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення без винесення відповідної постанови.

Згідно з частиною четвертою статті 42 цього Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За приписами пунктів 1-6 частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев'ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Водночас, враховуючи те, в матеріалах справи відсутні докази отримання Державним підприємством «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на майно, відсутні підстави стверджувати що боржником вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03 квітня 2018 року №Ю-4341-17 сплачено внаслідок здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення, а не у добровільному порядку.

З цього приводу, колегія суддів також враховує висновок Європейського Суду з прав людини, викладеному у пункті 74 рішення "Лелас проти Хорватії", відповідно до якого, "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

Тобто, неналежне дотримання державним виконавцем процесуальних вимог, щодо належного сповіщення сторін про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно не може мати наслідком стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

За вказаних обставин, колегія суддів робить висновок щодо протиправності дій державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору в розмірі 18509,00 грн.

Водночас, щодо заявлених вимог про зобов'язання державного виконавця припинити стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 199,00 грн. в межах виконавчого провадження ВП№56325225 і закінчити виконавче провадження ВП№56325225, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 42 Закону №1404-VIII витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

В свою чергу п.3 ч.1 вказаної статті передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що в межах виконавчого провадження ВП№56325225, державним виконавцем винесено постанову від 19 листопада 2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 199,00 грн., яка не оскаржена і не скасована.

Водночас, колегія суддів акцентує увагу на тому, що суд не може підміняти собою державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього інше рішення, яке б відповідало Закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

З таких підстав, суд не має права зобов'язувати старшого державного виконавця Фортечного відділу у державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кушніренко Валерію Вячеславівну припинити стягнення витрат виконавчого провадження та закінчити виконавче провадження №56325225.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України - задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати посадову особу суб'єкта владних повноважень - Старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Кушніренко В.В. припинити стягнення з Державного підприємства «Кіровоградський комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України виконавчого збору в розмірі 18509,00 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова