Справа № 0540/9383/18-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року справа №0540/9383/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Казначеєва Е.Г.

ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_2 (за ордером)

відповідач: ОСОБА_3 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Чучко В.М.) від 11 грудня 2018 року у справі № 0540/9383/18-а (дата складання повного тексту рішення 11 грудня 2018 року) за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання протиправними дії щодо зменшення з 01.08.2017 року розміру пенсії та зобовязання відновити виплату пенсії у розмірі 5285,04 грн. з 01.08.2017 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначив, що судом не прийнято до уваги те, що розпорядженням від 27.01.2014 року про перерахунок призначеної пенсії та виплату її у новому розмірі, починаючи з 01.02.2014 року. З 01.08.2017 року відповідач в односторонньому порядку, за власною ініціативою змінив розмір щомісячної пенсії та зменшив її. Висновок суду про те, що довідка не відповідає формі, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року, є безпідставним, оскільки зазначена постанова не встановлює будь-яких вимог до форми довідки про заробітну плату, а тому не може бути і критерієм оцінки її відповідності. Згідно ст. 15 Закону №796 видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами). Будь яких вимог до форми довідки про заробітну плату Закон не містить. Порядком №22-1 (у редакції, що діяла на момент звернення за перерахунком пенсії) передбачав можливість надання довідки про заробітну плату, видану архівною установою. При цьому, вказана довідка могла бути видана без додержання форми, наведеної у додатку 1 до Порядку №22-1. Більш того, звертаючись до відповідача 27.01.2014 року з заявою про перерахунок пенсії надано архівну довідку від 14.12.2012 року №433, яка відповідала вимогам п.14 Порядку та була видана за формою, наведеною у додатку 1 цього Порядку. До вказаної архівної довідки були додані виписки з особових рахунків позивача щодо заробітної плати за період роботи безпосередньо у зоні Чорнобильської АЕС. Позивач вважає, що архівна довідка від 14.12.2012 року №433 повністю відповідала вимогам діючого на той момент законодавства, як за формою так і за змістом. Крім того, перерахунок розміру пенсії з 01.02.2014 року здійснено на підставі розпорядження від 27.01.2014 року, яке не скасовано. Позивач також зазначив, що посилаючись на довідку про результати перевірки пенсійних справ від 13.07.2017 року, відповідач не довів своїх повноважень як на проведення, власне, самої перевірки так і на перегляд розміру пенсії за її результатами. Крім того, ухвала Краматорського міського суду від 25.06.2018 року не може вважатися обставиною, що не підлягає доказуванню у розумінні ч.5 ст. 78 КАС України.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного зясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідно до довідки від 01.04.2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України м.Новоазовськ до м.Краматорськ, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 84302.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області та отримує пенсію по інвалідності 3 групи, призначеної відповідно до Закону України №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і має статус ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1.

Розпорядженням №820170 від 27.01.2014р. позивачеві з 01.02.2014 року було зроблено перерахунок пенсії, після якого розмір пенсії становив 5116, 52 грн. При здійсненні перерахунку відповідачем було враховано довідку про заробітну плату №433 від 14.12.2012р. на Орджонікідзевському автотранспортному підприємстві №04686.

Краматорським міським судом Донецької області 05 червня 2018 року прийнята ухвала, у відповідності до якої головний спеціаліст Управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області ОСОБА_5 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.367 КК України (службова недбалість), на підставі ст.47 КК України у зв'язку з передачею її на поруки колективу Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Донецькій області за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Довідкою про результати перевірки пенсійних справ від 13 липня 2017 року по пенсійній справі позивача (№ 820170) встановлено, що відповідно до розпорядження від 27.11.2014 року, підписаного головним спеціалістом ОСОБА_5 та заступником начальника управління ОСОБА_6, зроблено перерахунок пенсії без заяви пенсіонера. Заявником надані виписки з особових рахунків та архівна довідка про заробітну плату за період з 01.02.1987 року по 31.05.1987 року від 14.12.2012 року №433 на Орджонікідзевському Автотранспортному підприємстві №04686. Форма довідки не відповідає постанові Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року. З урахуванням вищевказаного перерахунок пенсії зроблений неправомірно, в результаті чого виникла переплата в сумі 115379,24 грн.

Листом від 19.06.2018р. №204/г-10-01-03 позивача повідомлено про те, що на підставі зазначеної довідки пенсійну справу з 01.08.2017р. було приведено до вимог чинного законодавства і розмір пенсії став 2952,00 грн. Розмір пенсії з 01.10.2017 року після проведеного автоматизованого масового перерахунку пенсії складає 3267,00 грн.

Наведені обставини сторонами не оспорюються .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що перерахунок пенсії позивачу і її нарахування з 01.02.2014 року по 01.08.2017 року є необґрунтованим, оскільки згідно ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2018 року ОСОБА_5, яка здійснила перерахунок пенсії позивачу з 01.02.2014 року, визнана винною в кримінальному правопорушенні, яке передбачено ч. 2 ст. 367 КК України (службова недбалість), а також те, що перерахунок пенсії позивачу був здійснений без надання заяви та за умов невідповідності довідки про заробітну плату, яка була надана позивачем, вимогам Постанови КМУ №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Наведений висновок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає помилковим виходячи з наступного.

Частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Краматорським міським судом Донецької області 05 червня 2018 року прийнята ухвала, у відповідності до якої ОСОБА_5 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.367 КК України (службова недбалість), на підставі ст.47 КК України.

Тобто, виходячи з приписів ч.6 ст.78 КАС України, не підлягають доказуванню обставини щодо правових наслідків дій чи бездіяльності безпосередньо ОСОБА_5, стосовно якої прийнята ухвала суду, і то лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У наведеній ухвалі зазначено, що 27.01.2014р. головним спеціалістом відділу з призначення пенсій ОСОБА_5 було винесено розпорядження від 27.01.2014 року, відповідно до якого останньою зроблено перерахунок пенсії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01.02.2014р. із заробітку,одержаного в зоні відчуження, при цьому заява про перерахунок пенсії пенсіонером ОСОБА_4 головному спеціалісту відділу з призначення пенсій не надавалася та в матеріалах пенсійної справи вона відсутня. Окрім того, ОСОБА_4 для перерахунку пенсії були надані головному спеціалісту відділу з призначення пенсій ОСОБА_5 виписки з особових рахунків та архівна довідка про заробітну плату за період з 01.02.1987 року по 31.05.1987 року від 14.12.2012 року № 433 на Орджонікідзевському Автотранспортному підприємстві «04686», форма якої не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011р. № 1210. Після цього, розпорядження про перерахунок пенсії ОСОБА_4 від 01.02.2014 року, було зафіксовано в пенсійній електронній справі на програмному комплексі АСОПД-КОМТЕХ головним спеціалістом відділу з призначення пенсій ОСОБА_5 (код 718), та безпідставно зроблений перерахунок пенсії з 01.02.2014р.

Отже, наведеною ухвалою суду не було встановлено жодного факту стосовно позивача по справі.

З довідки про результати перевірки пенсійних справ від 13 липня 2017 року по пенсійній справі позивача (№ 820170) вбачається, що перевіркою було встановлено два порушення: 1. перерахунок пенсії був зроблений без заяви позивача; 2. Форма архівної довідки про заробітну плату за період з 01.02.1987 року по 31.05.1987 року від 14.12.2012 року №433 на Орджонікідзевському Автотранспортному підприємстві №04686 не відповідає постанові Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року.

Під час апеляційного провадження судом було витребувано та оглянуто журнал реєстрації рішень по призначенню пенсій і розпоряджень завідуючого управлінням соціального захисту населення (про призначення та відмов у призначенні пенсій, про перерахунок пенсії, про припинення (поновлення) виплати пенсій, про переведення з однієї пенсії на іншу, про утримання з пенсії, про поновлення стажу показниками свідків) на 2014рік, де за номером 939 значиться заява позивача про порахунок пенсії по заробітку ЧАЕС.

Наведеній обставині не було надано оцінки під час складання довідки про результати перевірки пенсійних справ від 13 липня 2017 року

З урахуванням викладеного, колегія суддів критично відноситься до довідки про результати перевірки пенсійних справ управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 13 липня 2017 року з огляду на те, що висновки зроблено передчасно та без належної перевірки.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачем для перерахунку пенсії було надано довідку за нормою п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.12.2012 року №433, яка видана ТОВ «Бізнес Архів» за період роботи позивача з 01.02.1987 року по 31.05.1987 року на Орджонікідзевському Автотранспортному підприємстві №04686.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, згідно з яким пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (п.1 Порядку).

Відповідно до п. 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Тобто, за приписами наведеної норми пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Порядок видачі довідок про заробітну плату у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не визначено.

Постановою правління Пенсійного Фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», (далі Порядок №22-1), у пункті 17 якого визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до наведеної норми, позивачем була надана довідка про заробітну плату від 14.12.2012 року №433, видана ТОВ «Бізнес Архів» за період роботи позивача з 01.02.1987 року по 31.05.1987 року на Орджонікідзевському Автотранспортному підприємстві №04686.

Наведена довідка була видана на підставі переданих до архіву документів, зокрема, особистих рахунків позивача , якими підтверджені зазначені у довідці суми заробітку.

Наявність цих документів в пенсійній справі була встановлена у судовому засіданні під час дослідження пенсійної справи позивача.

Як встановлено судом, та не заперечується відповідачем, останнім оспорюється лише форма виданої довідки.

У довідці про результати перевірки пенсійних справ від 13 липня 2017 року по пенсійній справі позивача (№ 820170) зазначено, що форма архівної довідки про заробітну плату за період з 01.02.1987 року по 31.05.1987 року від 14.12.2012 року №433 на Орджонікідзевському Автотранспортному підприємстві №04686 не відповідає постанові Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Порядок № 1210 взагалі не встановлює форму довідки.

Під час апеляційного провадження відповідачем надано лист від 19.03.2019р. №5218/04/34 у якому зазначено, що форма вказаної архівної довідки не відповідає вимогам Постанови КМ України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Невідповідність форми довідки полягає у тому, що повинно відповідати формі затв. наказом Мінсоцполітики України від 12.10.2012 року №644 та виконання п.9 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затв. постановою КМУ від 26.09.2012 року №886.

Крім того, у наведеному листі зазначено, що наведена інформація у архівній довідці від 14.12.2012 року №43 про суму заробітку отриманого позивачем за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 01.02.1987 року по 31.05.1987 року є достатньою для розрахунку розміру пенсії за інвалідністю визначеному пунктами 4.9 порядку обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, завтр. Постановою КМУ від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розрахунок пенсії проводився згідно п.4 порядку із заробітної плати, яку отримав позивач за роботу в зоні відчуження та довідки про виїзд в зону відчуження №54847 від 20.01.2011 року. Коефіцієнти відповідач розраховує самостійно, тому в довідці вони не повинні вказуватися.

За приписами частини 2 статті 77 КАС України субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що недотримання певної форми довідки про заробітну плату позивача, яку він одержував за основним місцем роботи,при наявності документів на підтвердження зазначених у довідці суми заробітку, не позбавляє право позивача на здійснення перерахунку пенсії у відповідності до п. 7 Порядку № 1210.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України).

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права обєднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Суд приймає до уваги, що за висновками, наведеними в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 07 жовтня 2009 року в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як свідчить аналіз практики Європейського суду, у контексті Європейської конвенції, до майна належать, крім рухомих і нерухомих речей, також і право на пенсію (справа „Мюллер проти Австрії").

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Щокін проти України, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п.33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України" (Заява № 29979/04)

«70.... Суд підкреслює особливу важливість приниипу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyder V. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-1, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, n. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, n. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява XQ 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, n. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyder v. Italy), п. 119).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas V. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, a також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007року, тау справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 1 Тчервня 2009року).»

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суд при розгляді цієї справи враховує вищевказану практику ЄСПЛ як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ч.1 і ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не довів правомірність дій щодо зменшення позивачу з 01.08.2017 року розміру пенсії, а тому позов підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 0540/9383/18-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі №0540/9383/18-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо зменшення ОСОБА_4 з 01.08.2017 року розміру пенсії та зобовязання Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області відновити ОСОБА_4 виплату пенсії у розмірі 5285,04 грн. з 01.08.2017 року задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області щодо зменшення ОСОБА_4 з 01.08.2017 року розміру пенсії.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області відновити нарахування та виплату ОСОБА_4 пенсії згідно розпорядження №820170 від 27.01.2014 року про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату №433 від 14.12.2012 року, з 01.08.2017 року.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 21 березня 2019 року.

Повне судове рішення складено 22 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 21 березня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_1