Справа № 804/3558/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2019 року Справа № 804/3558/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Наталії Василівни
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- стягнути на користь позивача судові витрати.
Ухвалою суду від 22 травня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Заперечуючи проти позову у письмовому відзиві від 11 червня 2018 року, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви, оскільки вважає, що під час прийняття оспорюваного рішення Головне управління ДФС у Дніпропетровській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України та відповідачем правомірно здійснено розрахунок рішення, що є предметом оскарження.
25 червня 2018 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано аналогічну правову позицію викладену у позовній заяві та зазначено, що відповідач не вірно трактує норми законодавства, що стосуються застосування коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки.
Ухвалою суду від 26 червня 2018 року зупинено провадження у справі № 804/3558/18 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 804/6500/17.
29 січня 2019 року ухвалою суду провадження у справі № 804/3558/18 поновлено, з огляду на те, що обставини, що викликали зупинення провадження у справі - відпали.
Представники сторін про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини не явки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні та неявка позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що згідно договору оренди земельної ділянки від 20.12.2012 року № б/н, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі рішення Криворізької міської ради від 26.09.2012 року № 1397 прийняла в строкове платне користування земельну ділянку житлової та громадської забудови для розміщення боксу з ремонту автомобілів й автомагазину, яка знаходиться на АДРЕСА_1, загальною площею 0,3300 га. Даний договір оренди укладено терміном на 5-ть років.
Згідно п. 7 даного договору оренди річна орендна плата вноситься «Орендарем» виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України, на підставі витягу із технічної документації (або довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виконані управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.
Згідно п. 11 договору, обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначена законодавством за затвердженою Кабінем Міністрів формою.
Відповідно до п. 21 Договору, неповернення земельної ділянки не звільняє «Орендаря» від сплати орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою. Плата за фактичне користування земельною ділянкою вноситься у розмірах, визначених розділом «Орендна плата» цього Договору. Нарахування орендної плати припиняється з дати оформлення акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки.
З матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган розрахував суму грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб наступним чином: 895,99 грн. (нормативна грошова оцінка) х 1,06 (коефіцієнт індексації 2016 рік) х 3300,00 кв.м х 0,9% (ставка земельного податку).
Правомірність винесеного ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пп.14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно змісту пунктів 14.1.72 - 14.1.74 статті 14 Податкового кодексу України визначається, що земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Землекористувачі це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.
Підпунктом 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Згідно вимог ст. 18 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій в межах населених пунктів не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою.
Відповідно до приписів п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
За змістом вказаної норми, кумулятивне (тобто накопичувальне) застосування щорічних коефіцієнтів індексації пов'язане саме з датою проведення нормативної грошової оцінки, але не з датою прийняття рішення про її затвердження чи датою введення нормативної грошової оцінки.
З моментом набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки пов'язується можливість застосування самої нормативної грошової оцінки, але не коефіцієнтів її індексації, які, як зазначалось, застосовуються кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до абзацу 5 частини першої статті 1 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV "Про оцінку земель" дата оцінки земельної ділянки - дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу виконано на підставі Генерального плану м. Кривий Ріг ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» ім. Ю.М. Білоконя» в 2014 році.
Середня (базова) вартість одного квадратного метра земель на 01 січня 2014 року складає 270,60 грн./м.
Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки підготовленої управлінням Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області за № 319/6 від 08.02.2016 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,3300 га яку використовує ОСОБА_2 становить в 2016 році 895,99 грн. за 1 кв.м. (з урахуванням коефіцієнту індексації за 2014 року та за 2015 року - 1,7898), коефіцієнт індексації за 2016 рік - 1,06.
Криворізькою міською радою прийнято рішення від 24.06.2015 року за № 3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території м.Кривого Рогу» (далі - Рішення № 3727), яким затвердженні та введені у дію з 01.01.2016 року ставки податку за земельні ділянки на території міста, відповідно до Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-111 та Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів в Україні».
29 березня 2017 року за № 1522 Криворізькою міською радою прийнято рішення «Про внесення змін до рішення міської ради від 24.06.2015 року № 3727 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати та пільг зі сплати за землю на території міста Кривого Рогу» на 2017 рік.
Так, згідно пункту 5 Рішення № 1522, розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності складає 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста, затвердженої рішенням міської ради від 24.06.2015 року № 3728 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу».
Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
У 2017 році нормативна грошова оцінка земель населених пунктів, земель сільськогосподарського призначення та земель несільськогосподарського призначення (крім земель у межах населених пунктів), яка проведена за вихідними даними попередніх років, підлягає індексації, який визначається виходячи з добутку коефіцієнтів індексації за: 1996 р. - 1 703, 1997 р. - 1,059, 1998 р. - 1,006, 1999 р. - 1,127, 2000 р. - 1,182, 2001 р. - 1,02, 2005 р. - 1,035, 2007 р. - 1,028, 2008 р. - 1,152, 2009 р. - 1,059, 2010 р. - 1,0, 2011 р. - 1,0, 2012 р. - 1,0, 2013 р. - 1,0, 2014 р. - 1,249, 2015 р. - 1,433, 2016 р. - 1,06.
Таким чином, дата вказана у технічній документації, - 01 січня 2014 року, в силу абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель» і є датою проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Саме з цією датою пов'язується початок кумулятивного застосування щорічних коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки. До затвердженої станом на 01 січня 2014 року базової вартості 1 кв. м землі - 270,60 грн. застосовуються коефіцієнти індексації: за 2014 рік - 1,249; за 2015 рік - 1,433, за 2016 рік - 1,06, що складає станом на 01 січня 2017 року - 513,38 грн.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року по справі № 804/7429/16 (провадження № К/9901/4093/18).
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року по справі №804/6500/17, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в особі Відділу у Криворізькому районі, щодо індексації нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, із застосування коефіцієнту індексації за 2014 рік (1,249) та 2015 рік (1,433) при формуванні витягу від 03.10.2017 року № 205036-17 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та зобов'язанні Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в особі Відділу у Криворізькому районі, провести перерахунок, сформувати та видати ОСОБА_2 новий витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої у АДРЕСА_1, без застосування коефіцієнту індексації за 2014 рік (1,249) та 2015 рік (1,433).
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи зазначене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 21.03.2019 року.

Суддя Н.В. Боженко