Справа № 560/249/19
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/249/19
РІШЕННЯ

іменем України

21 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області , Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом від 24.01.2019, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №178457-13 від 29.06.2016.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскаржуваним рішенням визначено податок на нерухоме майно, яким є комплекс - піонерський табір, за 2015 рік в розмірі 24285,70 грн. Вказує, що до об'єктів житлового фонду відносяться спальні будинки піонерського табору, загальна площа яких становить 525,5 кв. м, і повинні оподатковуватись 2% від розміру мінімальної заробітної плати. Однак всі інші будівлі, що є у піонерському таборі, відносяться до господарських будівель, які є допоміжними приміщеннями у відповідності до пп. "е" п.14.1.129-1 ПК України. Загальна площа вказаних допоміжних приміщень становить 1396,4 кв. м і повинна оподатковуватись в розмірі 0,01% від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ухвали від 07.02.2019 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (арк. спр. 2-3).

Ухвалою суду від 18.02.2019 залишено без задоволення заяву Головного управління ДФС у Хмельницькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та залучено Головне управління ДФС у Хмельницькій області як другого відповідача по справі (арк. спр. 58-59).

21.02.2019 від Головного управління ДФС у Хмельницькій області надійшов відзив на позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, зокрема, що згідно витягу з реєстру речових прав на нерухомість ОСОБА_1 є власником комплексу, піонерського табору загальною площею 1993,9 кв. м, що стало підставою для віднесення комплексу до категорії «інших будівель». Такий комплекс не відноситься до категорії господарських будівель, оскільки на відміну від господарських споруд зазначені споруди виконують основну функцію - рекреаційну. Твердження відповідача про належність до житлової нерухомості "спальних будинків" є безпідставним, а надану позивачем довідку про технічний стан нерухомого майна № 125 від 29.06.2017 не можна вважати належним доказом (арк. спр. 63-64).

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 набула у власність майно - комплекс будівель піонерського табору загальною площею 1993,9 кв. м, за адресою Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, с. Ісаківці, вул. Тельмана, буд.10; договір посвідчено нотаріально 26.12.2006 за №2212 (арк. спр. 33). Зазначене підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів за №3388747 від 26.12.2006 (арк. спр. 34).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.01.2007 за №13257571, ОСОБА_1 є власником комплексу, піонерський табір, за адресою Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, с. Ісаківці, вул. Тельмана, буд.10, на підставі договору купівлі-продажу 2212 від 26.12.2006 (арк. спр. 36).

29.06.2016 Кам'янець-Подільською ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області складено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №178457-13, яким позивачу нараховано суму податкового зобов'язання за 2015 рік в розмірі 24285,7 грн. за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості (арк. спр. 30).

Згідно розрахунку податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, ставка податку становила 12,18 грн. за 1 кв. м, загальна площа об'єкта - 1993,90 м кв. (арк. спр. 31).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2017, індексний номер витягу 95460904, ОСОБА_1 є власником об'єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, с. Ісаківці, вул. Мазепи (вул. Тельмана) будинок, 10 - комплекс, піонерський табір, об'єкт житлової нерухомості: ні; загальна площа - 1921,9 кв. м (арк. спр. 34).

Отже, після 23.08.2017 загальна площа належного позивачу нерухомого майна згідно реєстраційних документів становить 1921,9 кв. м, до цього - 1993,90 м кв.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII (який набрав чинності 01.01.2015) запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп.266.3.1-266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому, згідно з пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Рішенням Ластовецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області від 27 січня 2015 року №6 затверджене Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Частиною 6 зазначеного Положення встановлено ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, зокрема, відповідно до п.6.3 ставка податку на об'єкти нежитлової нерухомості встановлюються в таких розмірах:

а) 2 відсотка - для готельних, офісних, торговельних будівель, будівель для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

б) 0,2 відсотка - для гаражів та критих автомобільних стоянок;

в) 0,01 відсотка - для релігійних організацій;

г) 2 відсотка - для інших будівель (не передбачених підпунктами "а" - "г" цього пункту);

д) 0,01 відсотка - для господарських (присадибних) будівель (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо) (арк. спр. 41-46).

Відповідно до п.33 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" ПК України установлено, що на 2015 рік ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, визначені пунктом 266.5.1 пункту 265.5 статті 265 цього Кодексу, не можуть перевищувати 1 відсоток мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр для об'єктів нежитлової нерухомості.

Згідно розрахунку податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, контролюючий орган застосував ставку податку в розмірі 1 відсотку від мінімальної заробітної плати звітного року - 12,18 грн. за 1 кв. м, загальна площа - 1993,90 кв. м (арк. спр. 31). Відтак, сума податкового зобов'язання визначена в розмірі 24285,7 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до абз. "а" та "е" підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо.

Отже, позивач помилково вважає, що об'єкти нежитлової нерухомості, які належать йому, відносяться до господарських (присадибних) будівель, оскільки такі не належать до вказаної категорії.

Надані позивачем довідка про технічний стан нерухомого майна №125 від 29.06.2017 (складено ФОП ОСОБА_2, та якою визначено назви будівель та споруд) та довідка виконавчого комітету Жванецької сільської ради Кам'янець-Подільського району від 14.08.2018 за №1552 (згідно якої комплекс складається з будівель нежитлової нерухомості та господарських будівель) є недопустимими доказами відповідно до ч.2 ст.74 КАС України, оскільки база оподаткування обчислюється на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що визначено пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України.

Водночас, суд враховує наступне.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Так, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Жодних змін до вищезазначених положень ПК України внесено не було, дія зазначених положень на 2015 рік законодавцем не зупинялась, місцеві ради не звільнялись від обов'язку при встановленні нового виду місцевого податку дотримуватись вимог підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України.

В даному випадку із запровадженням податку на майно, відмінного від земельної ділянки, на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01 січня 2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов'язку щодо встановлення податку на майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

При цьому, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік. Плановим відповідно до положень підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.

Отже, рішення місцевих рад щодо нерухомого майна, прийняті у 2015 році, могли визначити плановим лише 2016 рік.

Відтак, з урахуванням норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення місцевих рад стосовно податку на майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті в 2015 році та опубліковані протягом січня-лютого 2015 року, не могли бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду податок на майно, відмінне від земельної ділянки, міг вважатися встановленим місцевою радою.

У зв'язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015 рік.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, в таких: від 23 травня 2018 року по справі №805/534/17-а, 10 вересня 2018 року по справі №810/362/17, від 27 грудня 2018 року по справі №822/1549/16, 22 січня 2019 року по справі №823/1229/16, 11 березня 2019 року по справі №815/6234/16, 14 березня 2019 року по справі №809/1419/16.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, дійшов висновку, що суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.03.2019 Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області, має код ЄДРПОУ - 39563952, і зроблений запис: "Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації;", що відповідно вказує, що належним відповідачем у справі є Кам'янець-Подільська ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області, яка не припинена.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 768,40 гривень судового збору за подання позовної заяви, тому такі витрати слід присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який прийняв таке податкове повідомлення-рішення, та має статус не припиненої юридичної особи.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області №178457-13 від 29.06.2016.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Кам'янець-Подільської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 березня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідачі:Кам'янець-Подільська ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Огієнка, 74, м.Кам'янець-Подільський, Хмельницька область,32300 , код ЄДРПОУ - 39563952) Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя ОСОБА_3