Справа № 260/1118/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1416/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року, головуючий суддя Рейті С.І., ухвалене о 16:17 год. у м. Ужгороді, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ Національної поліції в Закарпатській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ГУНП в Закарпатській області від 05.10.2018 року № 1965 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського ВП ГУНП»; визнати незаконним та скасувати наказ ГУНП в Закарпатській області від 08.10.2018 року №210 о/с; поновити капітана поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області; стягнути з ГУНП в Закарпатській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на необ»єктивність проведеного службового розслідування та недоведеність вчинення ним жодних порушень дисципліни, а відтак відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення обвинувальним вироком суду не підтверджена, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності є передчасним. Крім цього, службові особи поліції не наділені правом надавати оцінку даним обставинам, та відповідно робити висновки про вину особи чи причетність до кримінально-караних дій, доки вина не буде доведена у встановленому порядку вироком суду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали подану апеляційну скаргу, вважають оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримали доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 27.09.2018 року прокуратурою Закарпатської області ОСОБА_1 повідомлено про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Наказом ГУНП в Закарпатській області «Про призначення судового розслідування» від 27.09.2018 року №1905 призначено службове розслідування по факту вимагання та отримання неправомірної вигоди працівниками поліції.

Службове розслідування проводилось у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230.

З наявного в матеріалах справи акту про відмову від надання пояснення від 27.09.2018 року № 1919/106/22018 видно, що у ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 надати пояснення з приводу отримання неправомірної вигоди відмовився.

28.09.2018 року Ужгородським міськрайонним судом ОСОБА_1 обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період доби з 20.00 до 08.00 години.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.09.2018 року ОСОБА_1 відсторонений від виконання службових обов»язків строком на два місяці по 25.11.2018 року включно.

Про результати службового розслідування складено Висновок від 04.10.2018 року, який затверджений начальником ГУНП в Закарпатській області полковником поліції ОСОБА_2

На підставі встановлених службовим розслідуванням фактів, наказом ГУНП в Закарпатській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського ВП ГУНП» від 05.10.2018 року за № 1965, за порушення вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-VI, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про запобігання корупції», наказу МВС України від 09.11.2016 року № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», що призвело до скоєння вчинку ОСОБА_1, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому та проявилося у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди у розмірі 28000 гривень від гр. ОСОБА_3 за непритягнення гр. ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1, відповідно до п.8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, звільнено зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 08.10.2018 року № 210 о/с капітана поліції ОСОБА_1 старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області, звільнено зі служби в поліції відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за п. 6 (у зв»язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 09.10.2018 року.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв»язку із вчиненням ним дисциплінарного проступку, який компрометує його як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.

За змістом статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року (далі - Закон №580-VIII) підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Дисциплінарний статут Національної поліції України не прийнятий в установленому законом порядку, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_3 працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Сутність службової дисципліни осіб рядового і начальницького складу розкрито у статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС.

У статті 12 Дисциплінарного статуту ОВС наведено перелік дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, серед яких - звільнення з органів внутрішніх справ (пункт 8).

Згідно зі статтею 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: 6) у зв»язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов»язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Відповідно до підпункту 2.2.2 пункту 2.1. розділу ІІ Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового та начальницького складу кримінальне правопорушення є підставою для службового розслідування.

Пунктом 1.2 Інструкції № 230 визначено, що службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з»ясування інших обставин.

За змістом пункту 5.4 Інструкції №230 якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Приписами частини першої статті 62 Конституції України обумовлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Разом з тим, з матеріалів справи видно, що висновок службового розслідування від 04 жовтня 2018 року фактично відтворює текст фабули кримінального звинувачення особи у злочині, передбаченому частиною 3 статті 368 КК України, та містить лише опис скоєного позивачем діяння, яке було предметом кримінального провадження (отримання неправомірної вигоди). Ознак будь-якого іншого діяння, яке б підпадало під ознаки саме дисциплінарного проступку, та мало б наслідком настання дисциплінарної відповідальності, висновок службового розслідування не містить.

Також, в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить принципу презумпції невинуватості, регламентованому частиною 1 ст. 62 Конституції України.

У рішенні від 10.02.1995 в справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов»язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З урахуванням приписів частини першої статті 62 Конституції України, у даному випадку має місце підозра, висунута позивачу за фактом вчинення кримінального правопорушення, та відсутні достатні й необхідні правові підстави вважати, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни передбаченого Дисциплінарним статутом ОВС України та розділом VI «Правил етичної поведінки» Закону України «Про запобігання корупції».

Такі правові позиції були викладені в постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №823/1460/17 та від 14 листопада 2018 року у справі №802/522/16-а.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржені у цій справі накази відповідача прийняті за відсутності належних доказів факту вчинення позивачем конкретно визначеного дисциплінарного проступку та без доведення його вини, що є підставою для їх скасування, та поновлення позивача на службі.

З огляду на те, що позивача було протиправно звільнено з військової служби, то суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області з 09 жовтня 2017 року, оскільки Наказом ГУНП в Закарпатській області від 08.10.2018 року № 210 о/с його було звільнено зі служби в поліції відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за п. 6 (у зв»язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 09.10.2018 року.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Із довідки Західного Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 29.10.2018 року №953/106/5-2018 позивачу був нарахований дохід за серпень 2018 року 12 652 грн. 63 коп., за вересень 2018 року 10 152 грн. 63 коп., тобто загальна сума доходу за останні два місяці перед звільненням становила 22 805 грн. 26 коп.

При цьому, середньоденний заробіток позивача за 1 день складає 373 грн. 86 коп. (22 805 грн. 26 коп. / 61 календарний день).

Таким чином, втрачений заробіток за час вимушеного прогулу становить 60 565 грн. 32 коп. (373 грн. 86 коп. х 162 календарних днів вимушеного прогулу), який слід стягнути з відповідача - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Отже, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі №260/1118/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 05.10.2018 року №1965 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського ВП ГУНП» в частині звільнення зі служби в поліції старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1, відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 08.10.2018 року № 210 о/с, яким, відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено за п. 6 старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_1 з 09.10.2018 року.

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 09.10.2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 40108913) на користь ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 60 565 (шістдесят тисяч п»ятсот шістдесят п»ять) гривень 32 коп.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст постанови складено 22.03.2019 року.