Справа № 0440/6095/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6095/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі №0440/6095/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Новокодацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу який дає право на пенсію за віком періоду роботи на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден" ЛТД з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стаж для призначення пенсії за віком періоду роботи на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден" ЛТД з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 21.01.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу, який дає право на пенсію за віком, періоду роботи на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден ЛТД" з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу для призначення пенсії за віком період роботи на посаді техніка у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Орден ЛТД" з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не врахування судом всіх обставин справи, незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції просить оскаржене рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині.

В судовому засіданні позивач та представник відповідача за довіреністю () підтримали доводи апеляційної скарги та відзив на неї відповідно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, 14.02.2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, до якою було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документ про місце проживання (реєстрації) особи, паспорт, трудова книжка, військовий квиток, диплом про навчання, що підтверджується копією відповідної заяви та розписки-повідомлення, наявних у матеріалах справи (а.с. 56-58).

Відповідач листом від 27.06.2018 року №В9505-18 відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки на печатці підприємства ТОВ "Орден" ЛТД відсутній код ОКПО. Крім того, підставою для відмови у призначенні пенсії стало недотримання ТОВ "Орден" ЛТД п. 6 -7 постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №118 "Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України", відповідно до яких підприємства та організації, що не були внесені до державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України і згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України підлягають включенню до останнього, а також суб'єктам господарської діяльності, в реєстраційних даних яких сталися зміни, подати по 31 березня 1996 року відповідним органам державної статистики документи, необхідні для включення до реєстру або внесення до нього змін, а державним податковим інспекціям з 01 квітня 1996 року вважати недійсними і не приймати звіти, декларації, розрахунки і платіжні доручення підприємств та організацій, без ідентифікаційних кодів з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України

Отже, спір між сторонами виник стосовно не зарахуванням органом Пенсійного фонду України трудового стажу позивача в період з 10.04.1992 року по 19.03.1998 року, що позбавило останнього на призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону №1058.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності відмови відповідача щодо зарахування спірного періоду роботи позивача. При цьому суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені вимог щодо зобов'язання пенсійного органу призначити пенсію позивачу зазначив, що суд в даному випадку не може втручатися в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, на законодавчому рівні передбачено обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Також колегія суддів, враховуючи висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, зазначає, що відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції в повному обсязі не захистив порушене право позивача на призначення пенсії, оскільки судом встановлено факт наявності у позивача права на призначення пенсії, у зв'язку з чим у відповідача відсутній інший варіант поведінки ніж призначення позивачу даного виду пенсії, а тому зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію в даному випадку є належним способом відновлення порушених прав позивача.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.317 КАС України колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.01.2018 року, з урахуванням висновків суду першої інстанції в частині зарахування спірного періоду роботи ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі №0440/6095/18- скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 22 січня 2018 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко