Справа № 460/3075/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2019 року м. Рівне №460/3075/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , відповідача 1: представник не прибув, відповідача 2: представник Матвієнко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 , Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач 2) про визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення: ВЧ НОМЕР_1 - за жовтень 2015 року та за період з 16.02.2017 по 20.10.2017, Рівненського ОВК - за період з 01.01.2016 по 14.02.2017; зобов`язання вчинення дій щодо нарахування та виплати належні але не виплачені сими індексації грошового забезпечення за вказані періоди.

Ухвалою суду від 28.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Разом з тим, встановлено строк, відповідачам для подання відзиву на позовну заяву (відзив), позивачу для подання відповіді на відзив.

У встановлений судом строк до суду подано відзиви, в яких відповідачі заперечили проти позовних вимог.

У встановлений судом строк до суду подано відповідь на відзив ВЧ НОМЕР_1 , у якому позивач підтримав позовні вимоги.

Ухвалою суду від 29.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 14.02.2019.

Ухвалою від 14.02.2019 у судовому засіданні оголошено перерву 14.03.2019.

В ході судового розгляду, у зв`язку з тим, що Рівненський обласний військовий комісаріат перейменовано в Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, відповідним чином уточнено назву відповідача 2.

У судовому засіданні 14.03.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що 18.09.2017 його було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я. 20.10.2017 його було виключено із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського районного військового комісаріату Рівненської області. Позивач зазначає, що за час проходження військової служби йому не було проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.01.2016 по 14.02.2017, та у ВЧ НОМЕР_1 за жовтень 2015 року та за період з 16.02.2017 по 20.10.2017. В червні 2018 року позивач звернувся до відповідачів із заявами, у яких просив здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за вказані періоди. Однак, позивачу було відмовлено у виплаті індексації через недостатнє фінансування. Вказує на те, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону України "Про індексацію грошових коштів населення" підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Посилання відповідачів на відсутність фінансових ресурсів є безпідставним, оскільки обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Окремо вказував на те, що індекс інфляції нараховується наростаючим підсумком, і має значення від 1 до 100, а тому апріорі не може бути на рівні 0,0%. Також доводив, що жодного підвищення його посадового окладу у відповідному періоді не відбувалося, а тому підстав для зменшення індексації на розмір підвищення також не було. На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ВЧ НОМЕР_1 у судове засідання не прибув, в письмовій заяві до суду просив про розгляд справи у його відсутність. У поданому суду відзиві відповідач зазначає, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення не передбачає механізму виплати сум індексації у поточному році за минулі роки. Відповідно до положень Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. Відтак, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. При цьому, у межах наявного фінансового ресурсу можливості індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у період січень 2016 року лютий 2018 року у Міністерстві оборони України не було. Крім цього вказував, що індекс споживчих цін по блазовим місяцям у позивача складав 0,00%, тобто момент нарахуванняч індексації не настав. Також вказував, що індексація грошового забезпечення за жовтень 2015 року у ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 не проводилося, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.10.2015 №91 позивача було виключено зі списків особового складу частини та на направлено до Радивилівського районного військового комісаріату Рівненської області для подальшого проходження військової служби, тому подальше проведення індексації грошового забезпечення повинно здійснюватися за новим місцем служби. Просив позов в частині позовних вимог до ВЧ НОМЕР_1 залишити без розгляду.

У судовому засіданні представник Рівненського ОТЦКСП проти позову заперечила, надавши пояснення тотожні відзиву. Зокрема, вказала, що згідно з вимогами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати. Вказаний Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі роки. Відповідно до положень Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення. Таким чином, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року січні 2018 року у Міністерстві оборони України не було, а отже і військовий комісаріат даної виплати не проводив. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача 2, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 у період з 05.08.1981 по 20.10.2017 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Наказом Командувача Сухопутніх військ Збройних Силах України від 18.09.2017 №325 ОСОБА_1 був звільнений у запас за станом здоров`я (інвалід війни ІІІ групи (а.с.17)), а наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.10.2017 №267 виключений зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Рівненського районного військового комісаріату Рівненської області (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Згідно з посвідченням від 28.11.2017 серії НОМЕР_3 (а.с.15), ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років довічно.

13.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, згідно з якою просив нарахувати та виплатити невиплачену йому індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби у Радивилівському РВК з 01.01.2016 по 14.02.2017, а також надіслати на його адресу довідку про нарахування та виплату такої індексації грошового забезпечення (а.с.18).

Проте, листом від 15.06.2018 №12/266 відповідачем 2 повідомлено, що індексація грошового забезпечення у період з 01.01.2014 по 14.02.2017 ОСОБА_1 не проводилася, а Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі роки. Разом з тим, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі (а.с.20).

14.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, згідно з якою просив нарахувати та виплатити невиплачену йому індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 за жовтень 2015 року та з 16.02.2017 по 20.10.2017, а також надіслати на його адресу довідку про нарахування та виплату такої індексації грошового забезпечення (а.с.21).

Проте, листом від 03.07.2018 №470 відповідачем 1 повідомлено, що індексація грошового забезпечення за жовтень 2015 року у ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 не проводилося, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.10.2015 №91 позивача було виключено зі списків особового складу частини та на направлено до Радивилівського РВК для подальшого проходження військової служби, тому подальше проведення індексації грошового забезпечення повинно здійснюватися за новим місцем служби. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. При цьому, у межах наявного фінансового ресурсу можливості індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у період січень 2016 року лютий 2018 року у Міністерстві оборони України не було (а.с.23).

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

А положеннями статті 4 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону №1282-XII передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III, індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

А відповідно до пункту 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з абз.8 п.4 Порядку №1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, посилання відповідачів на відсутність коштів для виплати індексації, судом не приймається до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема, у період з 15.10.2015 по 14.02.2017 у Рівненському РВК, а по 12.10.2015 та з 16.02.2017 по 20.10.2017 у ВЧ НОМЕР_1 (а.а.с.24-29).

При цьому, посилання відповідача 1 на те, що індексація грошового забезпечення за жовтень 2015 року у ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 не проводилося, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2015 №91 позивача було виключено зі списків особового складу частини та на направлено до Радивилівського РВК для подальшого проходження військової служби, тому подальше проведення індексації грошового забезпечення повинно здійснюватися за новим місцем служби, суд не бере до уваги, оскільки документально підтверджено, що грошове забезпечнення позивачу за жовтень 2015 року в повній мірі виплачено саме ВЧ НОМЕР_1 (а.с.106 та 108 на звороті)

Аналогічним чином, у період з 16.02.2017 по 20.10.2017 позивач також перебував на грошовому утриманні ВЧ НОМЕР_1 .

Також відповідачами не доведено про існування фактів підвищення розміру грошового забезпечення позивача у відповідних періодах та щодо його впливу на нарахування індексації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачами протиправно не нараховувалась на не сплачувалась індексація грошового забезпечення позивача, зокрема, Рівненського ОВК - за період з 01.01.2016 по 14.02.2017, ВЧ НОМЕР_1 - за жовтень 2015 року та за період з 16.02.2017 по 20.10.2017.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів, суд дійшов висновку, що дії відповідачів по відмові позивачу у нарахуванні та виплаті індексації за вказані у позові періоди не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим у частині 2 статті 2 КАС України, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають відновленню, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ), Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

(код ЄДРПОУ 0806081,7вул.Грабник,4, м.Рівне, 33023) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за жовтень 2015 року і за період з 16 лютого 2017 року по 20 жовтня 2017 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 належні і невиплачені суми індексації грошового забезпечення за періоди проходження військової служби, а саме: за жовтень 2015 року та за період з 16 лютого 2017 року по 20 жовтня 2017 року.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 14 лютого 2017 року та зобов`язати Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати і виплатити належні і невиплачені ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Радивилівському РВК, а саме: за період з 1 січня 2016 року по 14 лютого 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 25 березня 2019 року.

Суддя Друзенко Н.В.