Справа № 201/3446/19
Суддя: Антонюк О. А.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 201/3446/19
провадження 2-а/201/168/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря - Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за позовом Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Соборного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Узбекистана ОСОБА_2 про затримання та видворення за межі України в примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

ГУ ДМС в Дніпропетровській області в особі Соборного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 22 березня 2019 року звернулося до суду з позовом до громадянина Узбекистана ОСОБА_2 про затримання та видворення за межі України в примусовому порядку.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що громадянин Узбекистана ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий МЗС Узбекистану 26 березня 2014 року, терміном дії до 25 березня 2024 року, прибув на територію України 21 серпня 2014 року через КПП «Бориспіль» з метою навчання в ДЗ «Дніпропетровська медична академія. Крім цього, 09.08.2018 відносно відповідача Соборним РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 25/2017 про примусове повернення громадянину Узбекистану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно зазначеного рішення гр. Узбекистану ОСОБА_2 повинен був залишити територію України до 08.09.2017 року, про що його свідчить власний підпис на самому рішенні.

21.03.2019 року на виконання наказу Державної міграційної служби України № 30/аг від 01.03.2019 року «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» та наказу Національної поліції України № 201 від 28.02.2019 року «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» співробітниками Соборного ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області спільно із співробітниками відділу з протидії нелегальної міграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було виявлено та затримано гр. Узбекистану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином. Відповідач рішення про примусове повернення № 25/2017.

Крім того, за інформацією ШД «Аркан» щодо перетинання кордону, Відповідач територію України не покидав.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просили справу у своїх заявах розглядати без їх участі.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, громадянин Узбекистана ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий МЗС Узбекистану 26 березня 2014 року, терміном дії до 25 березня 2024 року, прибув на територію України 21 серпня 2014 року через КПП «Бориспіль» з метою навчання в ДЗ «Дніпропетровська медична академія».

09 серпня 2017 року о 11:00 годині в ході проведення заходів по протидії нелегальній міграції за участю співробітників УБЗ ПТЛ ГУ НП України в Дніпропетровській області спільно із співробітниками відділу з протидії нелегальної міграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було доставлено Відповідача, який працював у кіоску «Шаурма Мастер» без офіційного дозволу на працевлаштування в Україні. Особу було ідентифіковано згідно студентського квитка НОМЕР_2 виданого ДЗ «Дніпропетровська медична академія» 24.09.2014 року, терміном дії до 30.06.2020 року. Під час перевірки документів було виявлено, що гр. Узбекистану ОСОБА_2 12.09.2014 року наказом ДЗ «Дніпропетровська медична академія» був зарахований на 1 курс. 25.09.2014 року був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_3 терміном дії до 25.07.2020 року. «Дніпропетровська медична академія» 28 квітня 2017 року наказом ДЗ «Дніпропетровська медична академія» №347-ос Відповідача було відраховано зі складу студентів за порушення умов контракту.

29 травня 2017 року прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_3 від 25.09.2014 року. Рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні відповідачем не оскаржувалося. Таким чином Відповідач перейшов на нелегальне становище.

09 серпня 2017 року за порушення правил перебування на території України гр. Узбекистану ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та постановою Соборного РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в дніпропетровській області від 09 серпня 2017 року на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень на користь держави.

Крім цього, 09.08.2018 відносно відповідача Соборним РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 25/2017 про примусове повернення громадянину Узбекистану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за порушення правил перебування на території України та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно зазначеного рішення гр. Узбекистану ОСОБА_2 повинен був залишити територію України до 08.09.2017 року, про що його свідчить власний підпис на самому рішенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Зазначене рішення Відповідачем у передбачений законодавством строк не оскаржувалося.

Також судом встановлено, що 21 березня 2019 року на виконання наказу Державної міграційної служби України № 30/аг від 01.03.2019 року «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» та наказу Національної поліції України № 201 від 28.02.2019 року «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» співробітниками Соборного ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області спільно із співробітниками відділу з протидії нелегальної міграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було виявлено та затримано гр. Узбекистану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Таким чином. Відповідач рішення про примусове повернення № 25/2017 від 09.08.2017 року добровільно не виконав, не залишив територію України тим самим порушив Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Крім того, за інформацією ШД «Аркан» щодо перетинання кордону, відповідач територію України не покидав.

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» слід дійти висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов'язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи таке рішення щодо відповідача було прийнято та останній не залишити територію України у встановлений цим рішенням строк, тобто ухиляється від виїзду за межі України та знаходиться на території України незаконно і добровільно її не покине.

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Як встановлено під час розгляду справи судом, обґрунтованими є підстави вважати, відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв'язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства, в тому числі, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, слід дійти висновку, що оскільки відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, у нього відсутні документи, родичі, які могли б надати йому допомогу, кошти на повернення, що свідчить про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення.

Оскільки відносно відповідача було прийнято рішення примусове повернення з території України, у суду є всі підстави вважати, що відповідач знаходиться на території України незаконно, підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, а тому він має бути видворений в примусовому порядку за межі території України, відповідно до п.1.8 Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затверджено наказом МВС України, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС Українистрок затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Враховуючи вище викладене та зазначене не може суд прийняти до уваги можливі заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов'язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 90, 229, 241, 246, 288, 289 КАС України, суд, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Соборного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до Узбекистана ОСОБА_2 про затримання та видворення за межі України в примусовому порядку - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Узбекистана ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Узбекистана ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком до 22 вересня 2019 року, для забезпечення примусового видворення.

Постанову суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя О.А Антонюк