Справа № 0440/6026/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6026/18
(суддя Дєєв М.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі №0440/6026/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та стягнення утриманої суми пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 серпня 2018 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно з яким, просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо утримання з пенсії, яка призначалась ОСОБА_1 до виплати, сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору, відрахування як з працюючого пенсіонера за період із 01.02.2015 року по 17.05.2017 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду внаслідок протиправного утримання з пенсії ОСОБА_1, як з працюючого пенсіонера податку на доходи фізичних осіб, військового збору в сумі 39439,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Згідно з отриманою довідкою №983 від 28.03.2018 року позивачу стало відомо, що починаючи з 01.02.2015 року по травень 2017 року з пенсії позивача сукупно утримано 44292,04 грн. податків: на доходи фізичних осіб - 7733,16 грн., відрахування в період роботи - 35785,59 грн. та військовий збір - 773,29 грн. Позивач вважає протиправними та такими, що суперечать вимогам законодавства дії відповідача щодо утримання з його пенсії вищевказаних сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії позивачу, без утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.02.2015 року по 01.07.2016 року. Зобов'язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без утримання податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.02.2015 року по 01.07.2016 року. В іншій частині позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, щодо утримання з пенсії працюючого пенсіонера податку на доходи фізичних осіб, військового збору були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року у справі №1-р/2018.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, щодо утримання з пенсії працюючого пенсіонера податку на доходи фізичних осіб, військового збору на час спірних відносин були чинними з 01.02.2015 року по 01.07.2016 року, а отже відповідач не допустив порушення законодавства.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення позивача який їй заперечував перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію з 18.02.2003 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №983 від 28.03.2018 року за період з 01.02.2015 року по травень 2017 року з пенсії позивача було утримано - 44 292,04 грн, а саме: податку на доходи фізичних осіб 15 % - 7733,16 грн., відрахування в період роботи 15% - 35785,59 грн. та військовий збір 1,5% - 773,29 грн. (а.с.15).

Правомірність дій відповідача щодо утримання з пенсії позивача вказаних сум є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 22 червня 2015 року звертався до суду з позовом в якому просив визнати рішення УПФУ у Жовтневому районі м. Кривого Рогу про утримання частини призначеної йому пенсії протиправним та скасувати, зобов'язати відповідача поновити йому виплату пенсії з 01 квітня 2015 року у призначеному розмірі 6257,40 грн. та стягнути суму недоотриманої щомісячно пенсії за період з квітня 2015 року, та постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено повністю (а.с.20-23).

Вищезазначена постанова набрала законної сили на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2015 року.

Тобто, спір щодо правомірності утримання з пенсії ОСОБА_1 сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору, за квітень 2015 року вирішено судом, за результатами чого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 24 липня 2015 року було ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи вищезазначені норми, а також те, що постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2015 року вирішено питання щодо правомірності утримання з пенсії ОСОБА_1 сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору, за квітень 2015 року та стягнення з відповідача суми відрахованого податку за цей період, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо наявності підстав для закриття провадження у справі у цій частині позовних вимог.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправними дії відповідача щодо утримання з пенсії позивача сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору, за період із 01.02.2015 року по 31.03.2015 року та з 01.05.2015 року по 07.08.2015 року, включно, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до статті 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Суми, які були утримано з пенсії позивача за період із 01.02.2015 року по 31.03.2015 року та з 01.05.2015 року по 07.08.2015 року, включно, є податковими зобов'язаннями та були утримані з його пенсії у відповідності до положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, тобто строк звернення до суду для вирішення питання правильності їх утримання регулюється Податковим кодексом України.

В свою чергу у відповідності до пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Так, положення Податкового кодексу України та зміни до нього офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття. Отже, положення правового акта, в тому числі і положення цього кодексу щодо порядку утримання з пенсії працюючого пенсіонера податку на доходи фізичних осіб, військового збору є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо, особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії, тобто починаючи з дати отримання первинної виплати пенсії, з якої було здійснено таке утримання - лютий 2015 року.

Водночас, слід зазначити, що позивач звертаючись до суду 22 червня 2015 року з позовом щодо протиправності утримання у квітні 2015 року з його пенсії сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору, які було утримано у відповідності до положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України вже знав про те, що пенсія йому виплачується не в повному розмірі, При цьому він не був позбавлений права звернутися до відповідача з відповідною заявою для надання довідки-розрахунку його пенсії у разі такої необхідності. Отже тримання позивачем довідки №983 від 28.03.2018 року не може бути підставою для поновлення йому строку звернення до суду з вимогами за період з 2015-2017 років.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що ухвалення Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2018 року у справі №1-6/2018, яким положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнано такими, що не відповідають Конституції України також не може бути підставою для поновлення позивачу строку звернення до суду з цим позовом, оскільки визнання цього положення неконституційним в подальшому не спростовує факт порушення прав позивача у період виникнення спірних відносин. Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був позбавлений права звернутися до суду за захистом порушених прав у встановлений законом строк.

Враховуючи те, що з позовом до суду позивач звернувся 08 серпня 2018 року, а про порушене право дізнався у лютому 2015 року при отриманні наступної виплати пенсії, з якої було проведено утримання раніше зазначених сум, а також те, що законом встановлено 1095 денний строк для вирішення питання щодо повернення таких сум, суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для залишення позовних вимог за період з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року та з 01.05.2015 року по 07.08.2015 року, включно, без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що позивач звертаючись до суду з цим позовом не порушує питання про поновлення йому строку звернення до суду та не зазначає підстав поважності його пропуску.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправними дії відповідача щодо утримання з пенсії позивача сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору починаючи з 08 серпня 2015 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України, а саме фізичні особи - резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні. Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України.

Згідно з п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого відповідно до п.п.164.2.19 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України включаються, зокрема, сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року - у частині такого перевищення. Ставка збору становить 1,5% об'єкта оподаткування, визначеного п.п.1.2 п.16 прим.1 підрозд.10 розділу XX Податкового кодексу України.

На виконання положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014, у зв'язку з набранням чинності змін до ПК України, з 01.01.2015 податок на доходи фізичних осіб справляється з суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону), якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

В подальшому, Законом України від 02.06.2016р. №1411-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 викладено в такій редакції: «суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати». Відповідні зміни набрали чинності 01.07.2016 року.

27.02.2018 Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі № 1-6/2018 про визнання неконституційним положення абзацу першого пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення. Положення зазначеного абзацу, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, суперечить статті 46 Конституції України.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 вбачається, що положення абзацу першого пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, котрі визнано неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вищеозначеного Рішення від 27.02.2018 року по справі №1-р/2018.

На підставі вищезазначеного колегія суддів вважає, що на час виникнення спірних правовідносин положення абзацу першого пп. 164.2.19 п.164.2 ст. 164 ПК України були чинними та підлягали застосуванню відповідачем.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08.11.2018 року по справі №404/6650/15-а.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача завданої шкоди внаслідок протиправного утримання з його пенсії суми у розмірі 39439,00 грн., оскільки зазначені позовні вимоги є похідними від вимог щодо протиправності утримання відповідачем з пенсії позивача сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року та з 01.05.2015 року по 31.05.2017 року, включно, які підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо утримання з його пенсії сум як з працюючого пенсіонера, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач після призначення пенсії у відповідності до норм Закону України «Про прокуратуру» продовжував працювати, а саме з 24.04.2012 року по 17.05.2017 року працював у ПАТ «Криворіжаглобуд».

Згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1789-ХІІ) в редакції Закону N 213-VIII від 02.03.2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність:

Частиною 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII передбачено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Законом України №1774-VIII від 06.12.2016 внесено зміни до частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII у відповідності до яких тимчасово, по 31 грудня 2017 року у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи те, що позивачу була призначена пенсія у відповідності до положень Закону України «Про прокуратуру» та він у період з 24.04.2012 року по 17.05.2017 року працював у ПАТ «Криворіжаглобуд», а також наявність вищезазначених норм Закону, які були чинними у цій період, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо відсутності підстав для задоволення позову у цій частині.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в частині вимог за період з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року та з 01.05.2015 року по 07.08.2015 року, включно, залишити без розгляду, в частині вимог за квітень 2015 року - закрити провадження у справі, в іншій частині у задоволені позову - відмовити.

Керуючись: пунктом 2, 3 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі №0440/6026/18 - скасувати та прийняти нову постанову якою позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо утримання з пенсії, яка призначалась ОСОБА_1 до виплати, сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору, відрахування як з працюючого пенсіонера за період з 01.02.2015 року по 31.03.2015 року та з 01.05.2015 року по 07.08.2015 року, включно, - залишити без розгляду.

Провадження у справі в частині вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо утримання з пенсії, яка призначалась ОСОБА_1 до виплати, сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору, відрахування як з працюючого пенсіонера за квітень 2015 року та стягнення цих сум - закрити.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 20 березня 2019 року.

Повне судове рішення складено 21 березня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко

суддя А.В. Суховаров