Справа № 640/4446/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

25 березня 2019 року м. Київ № 640/4446/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
доСудді Київського апеляційного суду Саліхова Віталія Валерійовича, Судді Київського апеляційного суду Вербової Ірини Михайлівни, Судді Київського апеляційного суду Шахової Олени Василівни
про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Судді Київського апеляційного суду Саліхова Віталія Валерійовича (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 2-а, код ЄДР: 42258617), Судді Київського апеляційного суду Вербової Ірини Михайлівни (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 2-а, код ЄДР: 42258617), Судді Київського апеляційного суду Шахової Олени Василівни (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 2-а, код ЄДР: 42258617), в якому просить суд:

1) визнати дії суддів Київського апеляційного суду (солідарно) Саліхова Віталія Валерійовича, Вербової Ірини Михайлівни, та Шахової Олени Василівни щодо зазначення в тексті постанови Київського апеляційного суду від 11.02.2019 у цивільній справі № 756/15954/18, найменування учасника справи як «Незвіський Дмитро Ярославович» (в усіх відмінках) - протиправним;

2) зобов'язати суддів Київського апеляційного суду (солідарно) Саліхова Віталія Валерійовича, Вербову Ірину Михайлівну, та Шахову Олену Василівну зазначити в тексті постанови Київського апеляційного суду від 11.02.2019 у цивільній справі № 756/15954/18, замість імені учасника справи «Незвіський Дмитро Ярославович» (в усіх відмінках) на найменування учасника справи - «адвокат ОСОБА_1» (в усіх відмінках).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є українським адвокатом та здійснює адвокатську діяльність індивідуально, а також є самозайнятою особою (особою що провадить незалежну професійну діяльність).

Зазначає, що його статус адвоката України підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.03.2018 серії КС № 6488/10, виданим Радою адвокатів Київської області.

Позивач зазначає, що у січні 2019 року, він, як адвокат, в межах надання правової допомоги клієнтці, звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції.

Апеляційна скарга була оформлена, підписана та направлена до суду апеляційної інстанції ним як адвокатом, відповідно до наданих йому клієнткою повноважень та доручень.

Разом з тим, позивач вказує на те, що 11.02.2019, Київським апеляційним судом в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Саліхова Віталія Валерійовича, Вербової Ірини Михайлівни та Шахової Олени Василівни прийнято постанову в цивільній справі № 756/15954/18.

Окремої думки суддями зі складу колегії заявлено не було. Окрема думка, як процесуальний документ не складався. До матеріалів провадження не приєднувався. Всі судді зі складу колегії, які приймали вищевказане рішення (постанову) погодились з ним, його змістом та формою.

Так, у позовній заяві позивач наголошує, що у вступній та резолютивній частинах вказаної постанови він зазначений як «Незвіський Дмитро Ярославович» (у відповідних відмінках). Однак вказує, що громадянин України - фізична особа - ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою в інтересах іншої особи не звертався, бо немає на це правових (процесуальних) підстав та повноважень, до Київського апеляційного суду звернувся саме адвокат ОСОБА_1, який наділений відповідною спеціальною правоздатністю та дієздатністю.

Зазначення його як фізичної особи - ОСОБА_1 (у відповідних відмінках) в тексті згаданої постанови не відповідає дійсним обставинам, так як він звертався до Київського апеляційного суду саме як адвокат.

Звертає увагу суду на те, що найменування як адвоката зазначено в тексті самої апеляційної скарги, а сама апеляційна скарга підписана ним саме як адвокатом - представником сторони.

Попередньо оцінивши такі дії колегії суддів як можлива описка (технічна помилка) в судовому рішенні, він звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про виправлення допущеної описки та просив суд (відповідачів) замість помилкового - «Незвіський Дмитро Ярославович» (у відповідних відмінках) зазначити правильне: - «адвокат ОСОБА_1» (у відповідних відмінках).

Однак, 06.03.2019, Київський апеляційний суд в тому самому складі судів постановив ухвалу, якою в задоволенні заяви про виправлення описки відмовив.

Відтак вказує на те, що судді Київського апеляційного суду не визнали того, що допустили описку в тексті судового рішення.

Так позивач вказав, що з'ясувавши, що суд апеляційної інстанції у складі відповідачів не допустив описку (технічну помилку) в процесуальному документі (постанові), а свідомо зазначив його в процесуальному документів як фізичну особу, вважає що такі дії відповідачів є протиправними і такими, що порушують його професійні права адвоката та гарантії адвокатської діяльності, встановленні Конституцією України, процесуальним законами та профільним Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відтак, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказаних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то такий спір не є адміністративним спором у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

В даному випадку, з аналізу змісту позовної заяви вбачається, що доводи позивача в їх обґрунтування по суті стосуються суду (колегії суддів) та оцінки дій суду при здійсненні правосуддя, постановленні судового рішення (постанови) у межах цивільної справи № 756/15954/18, а саме - стосуються зазначення у постанові суду певних фактів та обставин, зокрема, визначення процесуального статусу ОСОБА_1, а саме: не як «адвокат ОСОБА_1», а як «фізична особа - ОСОБА_1».

В контексті наведеного суд зазначає, що згідно положень статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Рішення суду і відповідно дії чи бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя оскаржується лише в порядку, визначеному законодавством про судочинство.

Так, рішенням Конституційного суду від 23 травня 2001 року 6-рп/2001 по справі N 1-17/2001 визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів та дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Зі змісту наведених положень вбачається, що рішення суду і відповідно дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов'язані з визначенням підвідомчості спорів, підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, зверненням рішення до виконання) можуть оскаржуватись у встановленому законом апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Разом з тим, у пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Аналогічної позиція викладена у п. 57 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських судів де, зокрема, до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку №3 (2002) Консультативної ради європейських судів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку із добросовісним здійсненням ними своїх функцій.

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави вважати, що дії або бездіяльність судів та суддів можуть оскаржуватись у встановленому законом апеляційному та касаційному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушувало б конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом. Крім того, заяви та скарги, спрямовані на притягнення судді (суду) як відповідача, не підлягають розгляду в суді, оскільки в законі передбачено інший механізм усунення можливих помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються протиправних, на його думку, дій суддів Київського апеляційного суду стосовно розгляду його апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не пов'язані зі здійсненням відповідачами публічно-владних управлінських функцій, а тому даний спір не є публічно-правовим, не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції та під судову юрисдикцію взагалі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 160-162, 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Судді Київського апеляційного суду Саліхова Віталія Валерійовича, Судді Київського апеляційного суду Вербової Ірини Михайлівни, Судді Київського апеляційного суду Шахової Олени Василівни про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до положень ст. 170 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 292 - 297 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін