Справа № 820/4991/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 р.Справа № 820/4991/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача Артюха Ю.В.; представника відповідача Балановського О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.09.18 року по справі № 820/4991/17

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області третя особа ОСОБА_4

про визнання протиправними та скасування рішення та припису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, третя особа: ОСОБА_4, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 8 від 11 травня 2017 року про застосування адміністративно - господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін КП "Харківські теплові мережі";

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 01 від 16 травня 2017 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку застосування державних (регульованих) цін.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що приймаючи оскаржуване рішення № 8 від 11 травня 2017 року про застосування адміністративно - господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін КП "Харківські теплові мережі" у розмірі 3 400,00 грн. контролюючий орган дійшов до необґрунтованого та неправомірного висновку про ненадання підприємством запитуваних порушення позивачем вимог п.3 ч.1 ст. 18 Закону України "Про ціни і ціноутворення" та абз. 4 ст. 11 Закону України "Про основні "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та створенні підприємством перешкод у проведенні уповноваженим органом документальної перевірки, оскільки всі наявні документи, які контролюючий орган витребував у КП "Харківські теплові мережі" письмовими запитами від 21.04.2017 року та від 28.04.2017 року з метою проведення перевірки щодо встановлення та застосування державних регульованих цін, підприємством були надані.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року адміністративний позов комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (, адреса: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (, адреса: 61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 40), третя особа: ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) про визнання протиправними та скасування рішення та припису - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 8 від 11 травня 2017 року про застосування адміністративно - господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін комунальним підприємством "Харківські теплові мережі".

Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 01 від 16 травня 2017 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку застосування державних (регульованих) цін.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що у період з 21.04.2017 року по 10.05.2017 року посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області було проведено позапланову перевірку КП "Харківські теплові мережі" за адресою: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11 з питань дотримання вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (тарифів) на послугу з теплопостачання у будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Перевірку проведено на підставі наказу від 20.04.2017 року № 157, направлення на перевірку № 94 від 21.04.2017 року Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, а також звернення гр. ОСОБА_5 від 16.01.2017 року про порушення його законних прав щодо невірного встановлення опалювальній площі будинку (Т.1 а.с. 158, 168, Т.2 а.с. 75).

За результатами проведеної перевірки посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області було складено акт перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 1, у висновках якого зазначено про порушення КП "Харківські теплові мережі" п.3 ч.1 ст. 18 Закону України "Про ціни і ціноутворення" від 21 червня 2012 року № 5007-VI (далі за текстом - Закон № 5007-VI), ст. 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі за текстом - Закон № 877-V), п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі за текстом - Правила № 630) та п.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року за № 1237/13111 (далі за текстом - Методика № 359) (Т.1 а.с. 13 - 15).

Позивачем було підписано примірник акту перевірки та надано письмові пояснення щодо здійснення державного нагляду (контролю) (Т.1 а.с. 16 - 21).

Встановлені актом перевірки порушення п.3 ч.1 ст. 18 Закону № 5007-VI та ст. 11 Закону № 877-V (надання КП "Харківські теплові мережі" не в повному обсязі документів, пояснень та інших відомостей на письмові вимоги перевіряючих від 21.04.2017, 28.04.2017 року, чим створено перешкоди у перевірці уповноваженим органам при виконанні покладених на них завдань щодо встановлення та застосування державних регульованих цін), стали підставою для винесення рішення про застосування адміністративно - господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін КП "Харківські теплові мережі" № 8 від 11.05.2017 року, яким до позивача застосований штраф у розмірі 3 400,00 грн. (Т.1 а.с. 11).

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем також видано припис № 1 від 16.05.2017 року про виконання законних вимог про усунення порушень порядку застосування державних (регульованих) цін, яким в результаті виявлених з боку суб'єкта господарювання порушень п.12 Правил № 630 та п.1.4 Методики № 359 (1. встановлення у будинку за адресою: АДРЕСА_2 загальнобудинкового приладу обліку, який враховує споживання теплової енергії житловими квартирами з 1 по 56, квартирою № 4 з автономним опаленням та нежитловими приміщеннями; 2. розподіл теплової енергії між житловим будинком і нежитловими приміщеннями проводиться пропорційно тепловим навантаженням а не опалювальній площі (об'єму) квартири; 3. кількість теплової енергії на опалення місць загального користування не визначається окремо а входить до загальної кількості теплової енергії, встановленої до плати за опалення) зобов'язано КП "Харківські теплові мережі" в місячний термін усунути порушення, що полягають в недопущенні розподілу теплової енергії у вищевказаному будинку між житловим будинком і нежитловими приміщеннями пропорційно тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря і кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді та в невизначенні окремо кількості теплової енергії на опалення місць загального користування (Т.1 а.с. 12).

Як свідчать матеріали адміністративної справи, отримавши припис № 01 від 16.05.2017 р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку застосування державних (регульованих) цін, позивач звернувся до ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області із листами від 01.06.2017 року № 36-2418, від 06.06.2017 року № 36-2474, в яких просив надати роз'яснення стосовно порядку виконання припису та перенести строк виконання припису до отримання роз'яснень зауваживши, що без роз'яснень виконання припису про усунень порушень неможливе, оскільки тягне за собою виникнення колізій у застосуванні існуючих нормативних актів та виконання умов укладених договорів на постачання теплової енергії, що може бути розцінене як порушення підприємством Ліцензійних умов провадження господарської діяльності постачання теплової енергії. Також зазначив, що вимоги припису фактично йдуть врозріз з порядком ведення нарахувань за теплову енергію. Виконання припису фактично потребує змін як умов укладених зі споживачами договорів, так і методика розрахунку нарахувань споживачам за теплову енергію (Т.1 а.с. 24 - 25, 27).

Листом від 29.06.2017 року № 7.05138 ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області повідомило підприємство, що роз'яснення щодо застосування нормативних актів теплопостачання здійснюється тим органом, який видав норму (Т.1 а.с. 28).

Підприємством було подано до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області скаргу на припис від 23.08.2017 року № 36/т-700, в якому зазначено, що розподіл теплової енергії між житловими і нежитловими приміщеннями у будинку за адресою: АДРЕСА_2 здійснюється згідно з пунктами 20 та 23 Правил № 1198 пропорційно тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря і кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Нарахування за послуги з централізованого опалення по квартирах житлового будинку проводяться відповідно до п.12 Правил № 630, яким передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. КП "Харківські теплові мережі" згідно з вимогами п.28 Правил № 630 та керуючись Методикою № 359 щомісячно протягом опалювального сезону обчислює обсяг теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування та надає рахунок на оплату власнику квартири у будинку за зазначеною адресою з індивідуальним опаленням. Всі інші споживачі у будинку за адресою: АДРЕСА_2 розраховуються за обсяги теплової енергії, визначені шляхом розподілу показань приладу обліку, без окремого визначення для кожного споживача обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування відповідно до п.12 Правил № 630 (Т.1 а.с. 22 - 23).

Листом Держпродспоживслужби від 12.09.2017 року № 603-163-8/11946 за результатами розгляду скарги повідомлено позивача, що перевіряючі при проведенні позапланової перевірки КП "Харківські теплові мережі" діяли у відповідності до чинного законодавства (Т.1 а.с. 29 - 30).

Не погодившись з рішенням та приписом ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття суб'єктом владних повноважень оскаржуваних рішення № 8 від 11 травня 2017 року про застосування адміністративно - господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін до КП "Харківські теплові мережі" у розмірі 3 400,00 грн. та припису № 01 від 16 травня 2017 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку застосування державних (регульованих) цін у місячний строк винесені без урахування усіх обставин у справі, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Щодо дотримання вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, рішення № 8 від 11.05.2017 про застосування адміністративно - господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін КП "Харківські теплові мережі" у розмірі 3 400,00 грн. та припису № 01 від 16 травня 2017 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку застосування державних (регульованих) цін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ст.1 ст. 18 Закон № 5007-VI, уповноважені органи мають право одержувати безоплатно від суб'єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб'єктами господарювання на їх вимогу.

Так, абзацом 4 частини 1 статті 11 Закону 877-V, суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов'язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Таким чином, положення вказаних статей передбачають право надання суб'єктом господарювання різного роду як копій документів (платіжні доручення, квитанції, довідки, зразки продукції, ін.), так і пояснень як в письмовому так і усному вигляді з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю). При цьому, документи та пояснення до перевірки надаються перевіряємою особою в тому обсязі, який він вважає необхідним. Чіткого переліку документів, які необхідно надати перевіряючим для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб'єктом господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, положення вказаних статей не містять.

До суб'єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій - штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п.4 ч.1 ст. 20 Закону № 5007-VI).

Як підставу для прийняття оскаржуваного рішення про застосування санкції у розмірі 3 400,00 грн. відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 Закону № 5007-VI , відповідач зазначив про надання підприємством не в повному обсязі документів, зазначених у вимогах ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області від 21.04.2017 та 28.04.2017 року, чим нібито створено перешкоди у перевірці уповноваженим органам при виконанні покладених на них завдань при перевірці дотримання вимог з боку позивача щодо встановлення та застосування державних регульованих цін (Т.1 а.с. 63 - 64, 169 - 170).

З матеріалів справи вбачається, що при формуванні вимог від 21.04.2017, 28.04.2017 року щодо надання КП "Харківські теплові мережі" документів, ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області керувалося положеннями ст. 11 Закону 877-V та ст. 18 Закону № 5007-VI.

Представник позивача вказав, що на вимоги від 21.04.2017, 28.04.2017 року позивачем було надано всі необхідні документи, які в нього були. Не заперечував проти того, що ним не в повному обсязі надано витребувані документи згідно вимог від 21.04.2017, 28.04.2017 року та в запереченнях та поясненнях до акту перевірки № 1 дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін зазначив, що деякі з витребуваних документів не були в нього наявні. Наприклад: витребуваний технічний паспорт на будинок за адресою: АДРЕСА_2 має знаходитися у балансоутримувача будинку згідно Правил утримання жилих будинків та прибуткових територій, затвердженим наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, яким є КП «Жилкомсервіс»: витребуваний розрахунок теплового навантаження є частиною наданих до перевірки договорів; копію договору про постачання теплової енергії з ПП Вовченко підприємство не мало можливості надати, оскільки на момент отримання запитів та проведення перевірки вже не була споживачем теплової енергії у будинку за адресою: АДРЕСА_2 (Т.1 а.с. 16 - 21).

Отже, колегія суддів зауважує, що до та під час проведення перевірки на суб'єкта господарювання покладається обов'язок надавати лише ті документи та пояснення, які він вважає за необхідним та які є в нього в наявності що і зробив позивач тим самим діяв згідно вимог законодавства та не створював перешкод у проведенні позапланової перевірки, відповідач безпідставно застосовув до позивача оскаржуваним рішенням № 8 від 11.05.2017 штрафну санкцію у розмірі 3 400,00 грн.

Щодо винесення оскаржуваного припису від 16 травня 2017 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку застосування державних (регульованих) цін, яким зобов'язано позивача у місячний строк усунути вказані в ньому порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року № 2633-IV (далі за текстом - Закон № 2633-IV) визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Згідно з визначеннями, наданими у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон), комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведення, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання; (п.2 Правил № 630).

Отже, поняття «теплова енергія» та «послуги з централізованого опалення» не є тотожними і співвідносяться як постачання (продаж) товар на надання послуг.

Відповідно до Правил № 1198, споживач теплової енергії - це фізична власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Згідно з пунктом 4 вказаних Правил № 1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно де на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньмісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (пункт 23 Правил № 1198).

Як свідчать матеріали справи, в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 встановлено лише один загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії.

У разі коли обсяг постачання теплової енергії на межі продажу менший, ніж зазначений в договорі, теплопостачальна організація повинна зменшити плату шляхом проведення перерахунку за фактично спожиту теплову енергію відповідно до договору. У разі відхилення параметрів теплоносія в бік зменшення від затвердженого температурного графіка, передбаченого договором, споживачеві проводиться відповідний перерахунок. У договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії (пункти 24 - 25 зазначених вище Правил № 1198).

Таким чином, у разі відсутності комерційних засобів обліку теплової енергії у договорі має зазначатися теплове навантаження, що в подальшому використовується для проведення розрахунків за спожиту теплову енергію.

Крім того, облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (пункт 20 Правил № 1198).

У листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 27.07.2017 року № 8/10-1358-17 на звернення позивача щодо надання роз'яснень по виконанню припису від 01.06.2017 року № 36-2419, зазначено, що розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються відповідно до укладеного договору (договорів) між споживачем (споживачами) теплової енергії та теплопостачальною організацією з урахуванням наведених вимог Правил № 1198 (Т.1 а.с. 31 - 33).

З матеріалів справи вбачається, що КП "Харківські теплові мережі" на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 року № 1407 (зі змінами, внесеними рішенням від 30.09.2003 р. № 946) є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню та підігріву гарячої води в житловому фонді територіальної громади м. Харкова. Як виконавець послуг КП "Харківські теплові мережі" укладає договори на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (житлово - комунальних послуг) з мешканцями, що проживають у квартирах (житлових приміщеннях) житлового фонду територіальної громади м. Харкова.

Відповідно до частини 4 статті 4 Житлового кодексу УРСР від 30 червня 1983 року №5464-Х (далі за текстом - Кодекс), до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Матеріалами справи підтверджено, що КП "Харківські теплові мережі" було укладено ряд договорів зі споживачами теплової енергії нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_2 (юридичними та фізичними особами), а саме:

- договори про постачання теплової енергії, а саме: договір № 7013 від 01.03.2002 року, укладеного між КП "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація) та ВАТ «Мегабанк» (Споживач), договір № 1405 від 01.03.2002 року між КП "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація) та ФОП ОСОБА_7 (Споживач), договір № 1109 від 01.03.2002 року, укладеним між КП "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація) та КП ХМФСР «МД-СЕРВІС» (Споживач), тимчасовий договір № 11371 від 01.05.2005 року, укладеного між КП "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація) та ФОП ОСОБА_8 (Споживач), за умовами яких Енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячої воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами), передбачені цими договорами.

- договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 12369 від 01.01.2013 року (діє до 31.12.2018 року), укладеного між ТОВ «Гаскет - Груп» (Споживач) та КП "Харківські теплові мережі" (Теплопостачальна організація), договори про закупівлю теплової енергії в гарячій воді № 2440/17 від 18.01.2017 року (діяв в частині поставки води до 31.12.2017 р.), укладеного між КП "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація) та КП «Жилкомсервіс» (Споживач), № 7043/17 від 02.03.2017 року, укладеного між КП "Харківські теплові мережі" (Теплопостачальна організація) та ГТУЮ у Харківській області (Споживач) за умовами яких Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання поставити Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами.

За вказаними договорами та додатками до них, облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим способом (як для споживачів без приладів обліку) та за приладом обліку (в разі наявності комерційних засобів обліку) враховуючи середньомісячну температуру зовнішнього повітря. Розподіл теплової енергії здійснюється в Гігакалоріях по кварталах (Т.1 а.с. 184 - 250, Т.2 а.с. 1 - 27).

Положення вказаних договорів, укладених із власниками (користувачами) нежитлових приміщень не передбачали можливості для позивача здійснювати нарахування за спожиту теплову енергію виходячи із площі опалювального приміщення враховуючи відсутність у нежитлових приміщеннях окремих комерційних засобів обліку спожитої електроенергії.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки житлові квартири та нежитлові приміщення в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 не обладнанні приладами комерційного обліку, тому розподіл теплової енергії між житловим будинком і нежитловими приміщеннями проводиться згідно з пунктами 20 та 23 Правил № 1198, пропорційно тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря і кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Щодо доводів тверджень відповідача, що КП «Жилкомсервіс» окремо не визначено кількість теплової енергії опалення місць загального користування у будинку АДРЕСА_2, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення, в той час як у вищезазначеному багатоквартирному будинку наявні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, колегія суддів зауважує наступне.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами визначено Методикою № 359, п.1.4 якої передбачено, що кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Отже, оскільки в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 встановлено лише один загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії та житлові квартири не обладнані окремими приладами обліку спожитої теплової енергії, тому згідно пункту 1.4 Методики № 359 кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення споживачам, що також спростовує твердження відповідача в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» встановлено, що органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП). Відповідно до п. З ч. 1 ст. З вказаного закону завданням НКРЕКП є захист прав споживачів товарів і послуг у частині отримання товарів і послуг належної якості та в достатньому обсязі за економічно обґрунтованими цінами, а також стимулювання підвищення їх якості і задоволення попиту на них.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» встановлено, що для здійснення державного нагляду (контролю) за ринком комунальних послуг посадові особи НКРЕКП мають право у визначених законом випадках проводити планові та позапланові перевірки.

З боку НКРЕКП (вповноваженого органу) було здійснено комплексу перевірку позивача щодо діяльності, пов'язаної з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії за 2016 рік. В тому числі перевірялись питання правильності нарахування оплати за послуги опалення. За результатами проведення перевірки був складений Акт перевірки від 27.11.2017 р. №216. Згідно акту перевірки встановлено, що споживачам теплової енергії, при відсутності приладів обліку, нарахування за спожиту теплову енергію здійснюється щомісячно в опалювальний період відповідно до теплових навантажень та діючого тарифу на теплову енергію.

Вибірковою перевіркою порядку застосування тарифів на теплову енергію порушень не виявлено.

За таких обставин, вповноважений орган встановив відсутність порушень в діях позивача щодо нарахуванні за спожиту теплову енергію за величиною теплового навантаження.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прийняття суб'єктом владних повноважень оскаржуваних рішення № 8 від 11 травня 2017 року про застосування адміністративно - господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін до КП "Харківські теплові мережі" у розмірі 3 400,00 грн. та припису № 01 від 16 травня 2017 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку застосування державних (регульованих) цін у місячний строк винесені без урахування усіх обставин у справі, а отже є такими, що підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року по справі № 820/4991/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 року по справі № 820/4991/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 25.03.2019 року