Справа № 420/329/19
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/329/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О. А.

За участю сторін:

Представника позивача: ОСОБА_1

Представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

Представник 3-ої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_4 до першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 травня 2018 року (ВП №56432411) із наслідками повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 21 травня 2018 року (ВП №56432411), якою накладено арешт на все майно ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач протиправно виніс 21 травня 2018 року постанови про відкриття виконавчого провадження №56432411 та про арешт майна боржника, оскільки стягувачем пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документу до виконання. Крім того, при відкритті виконавчого провадження, державний виконавець не врахував, що виконавчий документ предявлено не за місцем виконанням.

На підставі вищезазначеного позивач вважає оскаржувані постанови незаконними, а отже такими, які підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 25.02.2019 року позовну заяву ОСОБА_4 до першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 06.03.2019 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області у судовому засіданні 06.03.2019 року проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, та зазначили, що виконавчий лист №755/7793/2013-ц від 22.05.2013 року вже неодноразово предявлявся стягувачем до виконання та був повернутий йому виконавчою службою, про що свідчать відповідні відмітки, зроблені на ньому. Так, в останній раз виконавчий документ було повернуто стягувачу 18.12.2017 року. При цьому пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 року передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Згідно з положеннями статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документах, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Враховуючи те, що останній раз виконавчий документ був повернутий стягувачу 18.12.2017 року, а повторно він був предявлений до виконання 18.05.2019 року, трирічний термін, встановлений Законом, акціонерним товариством «Укрсоцбанк» пропущено не було.

Щодо предявлення виконавчого документу не за місцем виконанням, відповідач зазначив, що відповідно до частини 1 статті 24 Закону, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Як вбачається з виконавчого документу, боржник ОСОБА_4 мешкає за адресою АДРЕСА_1, яка за дислокацію дільниць відноситься до першого Київського відділення державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області, з огляду на що державним виконавцем не було допущено порушень законодавства.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача до суду не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було сповіщене належним чином та завчасно. За згодою сторін судом, на підставі положень ст.205 КАС України, було вирішено розглянути справу за відсутності представників третьої особи.

Судом у справі встановлено наступне.

22.05.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист з виконання рішення суду у цивільній справі №755/7793/2013-ц від 07.05.2013 року, яким було солідарно стягнуто з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкає в АДРЕСА_2) та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешкає в АДРЕСА_2) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (м. Київ, вул. Ковпака, 29) грошову суму у розмірі 233 947 (двісті тридцять три тисячі девятсот сорок сім) доларів 53 цента США, що становить 1 869 942 (один мільйон вісімсот шістдесят девять тисяч девятсот сорок дві) грн. 61 коп., заборгованості за договором кредиту №2007/13-2.06/247 від 27.04.2007 року (а.с. 29).

Строк предявлення виконавчого документу встановлено до 07.05.2014 року (а.с. 29).

Як вбачається із відміток, зроблених відповідачем на виконавчому листі №755/7793/2013-ц, зазначений виконавчий документ неодноразово предявлявся стягувачем до виконання, однак повертався на адресу стягувача: 23.12.2014 року - на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, 11.12.2015 року - на підставі п. 5 ст. 47 того ж Закону та 18.12.2017 року - на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 ЗУ №1404-VIII.

18.05.2018 року акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було повторно подано до першого Київського віддіу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області виконавчий лист №755/7793/2013-ц від 22.05.2013 року для його примусового виконання разом із відповідною заявою.

Постановами першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області від 21 травня 2018 року було відкрито виконавче провадження №56432411 щодо примусового виконання виконавчого листа №755/7793/2013-ц від 22.05.2013 року (а.с. 27) та накладено на все майно ОСОБА_4 арешт (а.с. 28).

Не погоджуючись із зазначеними постановами, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №826/12964/17.

Законом, що визначає сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, іншими законами та нормативно-правовими актами, які підлягають примусовому виконанню, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Системний аналіз положень наведених вище норм закону дає можливість зробити висновок про те, що розгляд судом вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акту, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, який постановив рішення у справі та видав виконавчий лист, за винятків випадків встановлених ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржуються постанови першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області від 21 травня 2018 року про відкриття провадження та накладення арешту на майно, в межах виконавчого провадження № 56432411, щодо примусового виконання виконавчого листа №755/7793/2013-ц, виданого 22.05.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва у цивільній справі. При цьому позивач боржником, тобто стороною виконавчого провадження.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено порядок оскарження рішень державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до положень цього Кодексу

Так, за приписами частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини першої статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином правила статей 447, 448 ЦПК України встановлюють інший порядок судового оскарження дій або бездіяльності державного виконавця при виконанні рішення суду, прийнятого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищезазначене судом у судовому засіданні 06.03.2019 року було поставлено на обговорення питання, щодо закриття провадження у справі.

Представник позивача проти закриття провадження заперечував та зазначив, що Закон України «Про виконавче провадження» надає позивачу право на власний розсуд вибирати суд, до якого йому звертатись із позовними вимогами.

Представники першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області питання підсудності справи адміністративному суду та закриття провадження у справі №420/329/19 залишили на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, враховуючи, що ОСОБА_4 звернулась до суду для оскарження постанов відповідача, які були винесені стосовно неї в межах виконавчого провадження №56432411 (учасником якого вона є) щодо примусового виконання виконавчого листа №755/7793/2013-ц від 22.05.2013 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва у цивільній справі, суд доходить висновку, що юрисдикція адміністративного суду на вказаний спір не поширюється.

Посилання представника позивача на те, що Закон України «Про виконавче провадження» надає позивачу право на свій розсуд обирати форму судочинства (адміністративного чи цивільного) при оскарженні дій, рішень або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, ґрунтуються, на думку суду, на помилковому тлумаченні положень цього нормативного документу а тому при вирішенні питання підсудності адміністративної справи №420/329/19 до уваги не приймаються.

Згідно із ч.2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У відповідності із ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати, встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Приписами п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 536,80 грн., що підтверджується копіями квитанцій №95514 та №95547 від 18.02.2019 року.

На підставі вищезазначеного, враховуючи висновок щодо необхідності закриття провадження у справі, суд вирішує повернути ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір за подання адміністративного позову до суду.

Керуючись приписами ст.ст. 2-11, 19, 192-194, 205, 238, 241, 243, 248, 251, 256, 271, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №420/329/19 за позовом ОСОБА_4 до першого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_5 територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання протиправними та скасування постанов - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз'яснити позивачу, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 1 536,80 грн. (одна тисяча пятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) згідно квитанцій №95514 та №95547 від 18.02.2019 року.

Роз'яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Пятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч. 6, пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.

.