Справа № 813/2600/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2600/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

представника відповідача Комаревцева О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності незаконною, стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у невиплаті у день звільнення ОСОБА_1 компенсації вартості речового майна;

-стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості речового майна, що належить видачі при звільненні у розмірі 93382,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що вона проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді механіка-радіотелефоніста. 20.04.2018 року позивача звільнено зі служби у відставку, у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на військовій службі, а з 23.04.2018 року виключено з списків особового складу частини. Зазначає, що під час звільнення з військової служби позивачу було видано довідку про вартість речового майна, що належить видачі при звільненні, згідно якої вартість вказаного майна становить 93382,54 грн. На момент звільнення позивача зі служби відповідачем грошова компенсація за недоотримане речове майно виплачена не була, чим порушено права та законні інтереси позивача. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року закрито провадження у справі №813/2600/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності незаконною, стягнення грошової компенсації.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2019 року по справі №813/2600/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року у справі №813/2600/18, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 01.03.2019 року про прийняття справи до провадження та призначено судове засідання на 19.03.2019 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що виключення позивача із списку особового складу частини відбулось на підставі рапорту про здавання справ та посади, яким позивач висловила згоду на виключення її зі списків особового складу, чим фактично позбавив себе права на одержання грошової компенсації вартості не отриманого речового майна до дня виключення із списку особового складу частини. Під час звільнення ОСОБА_1 з військової служби, військової частини НОМЕР_1 діяла в порядку та спосіб передбачений Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положенням про проходження громадянами України військової служби Збройних Силах України, затвердженим Указом Президентом України від 10.12.2008 року №1153/2008, постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про затвердження Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період» та порушень прав свобод та інтересів позивача не допустив.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді позивачем наведені обґрунтування аналогічні тим, які містяться у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді механіка-радіотелефоніста.

Наказом командира 24 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 20.04.2018 року №47-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за пунктом «з» (які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 23.04.2018 року №23 позивача з 23.04.2018 року ст.солдата ОСОБА_1 вважати такою, що справи та посаду здала і направлено для зарахування на військовий облік до Яворівського РВК Львівської області. З 23.04.2018 року включено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №8, яка видана ст.солдату ОСОБА_1 , вартість речового майна, що належить до видачі позивачу складає 93382,54 грн. (а.с.24).

26.04.2018 позивач звернулася до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою про виплату їй грошової компенсації, пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна, за належне, але не отримане протягом дії контракту речове майно в сумі 11091,40 грн., з яких 93382,54 грн. основна сума для видачі та 16808,86 грн. сума податку з доходів фізичних осіб. (а.с.40).

Відповідачем грошова компенсація вартості за неотримане речове майно позивачу виплачена частково під час розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(Закон №2011).

Статтею 1 Закону №2011 встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частиною першою статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ), речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178).

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

За приписами абзацу 3 пункту 242 розділу ХІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Крім того, відповідно до п.7 Порядку №178, виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік.

Аналізуючи вищевказані правові норми, суд дійшов висновку про те, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, в тому числі у разі звільнення з військової служби. При цьому, на день звільнення зі служби та виключення зі списків особового складу військової частини особа має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Відповідно до положень Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно з пунктом 4 розділу ІІІ якої, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Виходячи зі змісту вказаних норм, військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право отримати речове майно в натурі або грошову компенсацію за нього, у разі наявності такого права, за умови подання відповідного рапорту, яким висловлюється волевиявлення на отримання такої компенсації.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (грошова компенсація), визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 ( Порядок №44).

Так, п. 2 Порядку №44 встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (п.3 Порядку №44).

Пунктами 4, 5 Порядку №44 визначено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

В силу п. 16-1 Підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

При цьому, п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, при цьому суми податку з доходів фізичних осіб спрямовується виключно на виплату компенсації витрат доходів цієї категорії громадян. Розрахунок з даними особами на день їх звільнення зі списків особового складу військової частини повинен бути здійснений в повному обсязі.

Грошова компенсація замість належного речового майна, виплачена військовослужбовцям всупереч п. 293 Положення після їх звільнення зі служби, не може бути оподаткована.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005), якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Позиція суду викладена в даній справі узгоджується з практикою Верховного Суду викладеній у постанові від 24.10.2018 у справі №803/963/17.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу командира 24 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 20.04.2018 року №47-РС та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №23 від 23.04.2018 звільнена з військової служби у відставку за пунктом «з» (які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), проте на момент прийняття вказаних вище наказів, з позивачем не проведено повного розрахунку при звільненні, а, отже, на неї розповсюджувалась дія пункту 168.5 статті 168 ПК України.

Згідно роздавальної відомості на виплату компенсації за неотримане речове майно військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом ВЧ НОМЕР_1 та списку перерахування на карточку компенсації за речове майно військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 відповідачем виплачена компенсації вартості речового майна позивачу у розмірі 91 981,80 грн., про що позивач вказала у апеляційній скарзі і підтвердив представник відповідача у судовому засіданні, тобто вже після виключення позивача із списків особового складу військової частини.

При виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно відповідачем утримано суму військового збору в розмірі 1400,74 грн.

З огляду на те, що грошова компенсація замість належного речового майна виплачена після звільнення військовослужбовців не підлягає оподаткуванню, утримання військового збору з суми грошової компенсації є неправомірним.

Враховуючи, що грошова компенсація вартості речового майна у сумі 91 981,80 грн. виплачена позивачу, однак, позивач позовних вимог не зменшив, позов у цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, що полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 1400,74 грн.

Отже, позовна вимога в частині стягнення з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) грошової компенсації вартості речового майна, що належить видачі при звільненні підлягає задоволенню в частині суми 1400,74 грн.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Позовні вимоги є обґрунтованими, не спростованими суб`єктом владних повноважень.

Позов слід задовольнити частково. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у невиплаті у день звільнення ОСОБА_1 компенсації вартості речового майна. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна у розмірі 1400,74 грн.

Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору під час звернення до суду із даним позовом, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), що полягає у невиплаті у день звільнення ОСОБА_1 компенсації вартості речового майна.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна у розмірі 1400,74 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 березня 2019 року.

Суддя Крутько О.В.