Справа № 1.380.2019.000818
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000818
У Х В А Л А

з питань звільнення від сплати судового збору

22 березня 2019 року м. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Мричко Н.І., перевіривши позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

21.02.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі – ГУ ПФ України у Львівській області, позивач) до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.01.2019 ВП № 58161591 про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн. щодо примусового виконання виконавчого листа № 1340/4693/18, виданого 14.01.2019.

Згідно з ухвалою від 22.02.2019 позовну заяву ГУ ПФ України у Львівській області залишено без руху, надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

14.03.2019 на адресу суду надійшло клопотання позивача (вх. № 8533), згідно з яким ГУ ПФ України у Львівській області просить суд звільнити ГУ ПФ України у Львівській області від сплати судового збору; відкрити провадження та прийняти до розгляду позовну заяву ГУ ПФ України у Львівській області про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови від 24.01.2019 про стягнення виконавчого збору ВП № 58161591.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до частини 1 статті 73 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду України формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування) та використовуються на виплату пенсій, передбачених вказаним Законом; надання соціальних послуг, передбачених вказаним Законом; фінансування адміністративних витрат, пов’язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду. Посилається на те, що забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Зазначає, що основною ціллю на яку використовуються кошти Пенсійного фонду є виплата пенсій, а сплата судового збору може створити перешкоди у виконанні такого основного завдання органів Пенсійного фонду України. Вказує на те, що кошти на сплату судового збору Пенсійним фондом України на 2017 рік не були передбачені, а також, що у бюджеті Пенсійного фонду України на 2019 рік затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 14 не передбачено коштів на сплату судового збору.

Відповідно до положень статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Відповідно до частини першої цієї статті суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

Отже, єдиною підставою, з урахуванням якої суд може звільнити позивача від сплати судового збору, є його майновий стан. При цьому Закон передбачає вичерпний перелік умов, за яких суд може звільнити учасника справи від сплати судового збору з підстави врахування його майнового стану. Інших підстав для постановлення судом ухвали про звільнення від сплати судового збору ані Закон «Про судовий збір», ані КАС України не передбачають.

Крім наведеного, Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 23.01.2015 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» зазначив, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас, якщо ці бюджетні установи діють як суб’єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зокрема, звільнення відповідних органів від сплати судового збору не узгоджується з пунктом 1 частини 1 статті 129 Конституції України, яким передбачено, що однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Звільнення від сплати судового збору відповідних органів як сторін в окремих категоріях справ може розцінюватися як надання їм певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу, зокрема, юридичними та фізичними особами, які, безперечно, зобов’язані сплачувати відповідний збір. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, вказаною у постанові від 23.01.2018 у справі № К/9901/3468/17.

Посилання ГУ ПФ України у Львівській області на те, що кошти на сплату судового збору Пенсійним фондом України на 2017 рік не були передбачені, а також, що у бюджеті Пенсійного фонду України на 2019 рік затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 14 не передбачено коштів на сплату судового збору, судом до уваги такі не беруться, оскільки ГУ ПФУ у Львівській області вказує про обставини, які стосувалися 2017 року. Разом з тим, Законом України «Про судовий збір» ГУ ПФ України у Львівській області не є тим суб’єктом, який у 2019 році наділений пільгами щодо сплати судового збору, отже не звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, наведені позивачем обставини не свідчать про неможливість сплати ним судового збору, інших доказів неплатоспроможності суду не надано, а тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 132, 133, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Мричко Н.І.