Справа № 806/2607/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 806/2607/18

25 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Разом з апеляційною скаргою апелянтом було подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року визнано неповажними наведені в клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року, апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів.

Копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху отримано ОСОБА_2 07 березня 2019 року.

На виконання вимог вказаної ухвали, 15 березня 2019 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Вказане клопотання мотивоване тим, що 03.10.2018 ним було подано апеляційну скаргу. Однак, 15.12.2018 ним отримано ухвалу суду від 26.11.2018 про повернення апеляційної скарги у зв'язку із неусуненням недоліків апеляційної скарги. Проте, позивач зазначає, що не отримував копії ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від 05.11.2018, а відтак вирішив з'ясувати за допомогою Житомирської дирекції ПАТ "Укрпошта" та канцелярії Сьомого апеляційного адміністративного суду яким чином і хто отримав ухвалу суду від 05.11.2018.

Оскільки листи від ПАТ "Укрпошта" та Сьомого апеляційного адміністративного суду не розкрили суті поставленого ним питання, то вказані обставини, на переконання апелянта, є поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як встановлено з матеріалів справи та зазначено судом в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху, вперше з апеляційною скаргою позивач звернувся 03.10.2018, яка ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року була повернута особі, яка її подала у зв'язку із невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги позивач отримав саме 13 грудня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 85).

Однак, з повторною апеляційною скаргою звернувся лише 30 січня 2019 року скориставшись засобами поштового зв'язку, тобто на сорок восьмий день від дня вручення ухвали суду від 26.11.2018 про повернення апеляційної скарги.

Більше того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження фактично зводяться до того, що позивач не погоджується зі змістом ухвали суду від 26.11.2018 про повернення апеляційної скарги, в якій зазначено, що позивач отримав копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху та не усунув недоліки апеляційної скарги.

Колегія суддів зауважує, що отримавши копію ухвали суду від 26.11.2018 про повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 не позбавлений був об'єктивної можливості або оскаржити вказане судове рішення у касаційному порядку у зв'язку із непогодженням з мотивами повернення його апеляційної скарги, або звернутися з повторною апеляційною скаргою у найкоротші терміни.

Так, підставою для поновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст. 295 КАС України може бути лише наявність інших поважних причин пропуску такого строку.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами. Неналежне ж виконання апелянтом наданих процесуальних прав не може бути визнано судом як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також колегія суддів враховує, що листом Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2019 № М-8-19/2.10-13/477/2019 позивачу було роз'яснено право на повторне звернення з апеляційною скаргою, однак позивач реалізував таке право лише 30 січня 2019 року без надання належного обґрунтування наявності істотних перешкод чи труднощів, які б позбавили останнього реалізувати право на повторне звернення з апеляційною скаргою без зайвих зволікань.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

В рішенні у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року Європейський суд з прав людини зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Шевченко проти України" від 26 квітня 2007 року та рішення у справі "Трух проти України" від 14 жовтня 2003 року).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосудця в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 8 КАС України, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображенні і у ст. 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов'язки.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 39 рішення у справі "Устименко проти України" принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

У пунктах 46, 47 цього ж Рішення ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії". Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року).

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів не вбачає наявності поважних причин пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року.

Згідно з ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у даній справі.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. Визнати неповажними підстави пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провести перерахунок пенсії.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

4. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.