Справа № 804/8714/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2019 року м. Дніпросправа № 804/8714/16

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року, (суддя суду першої інстанції Єфанова О.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, повний текст рішення складено 19.11.2018 року, в адміністративній справі №804/8714/16 за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, треті особи: Ліквідатор публічного акціонерного товариства «Запорізький сталепрокатний завод» Нагіх Людмила Костянтинівна, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

06.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: скасувати розпорядження Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.05.2016 року №96-КФ-С-А про скасування реєстрації випуску акцій ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод», відновити свідоцтво про реєстрацію випуску акцій, зобов'язати Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку внести відповідні зміни до Державного реєстру випуску цінних паперів.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є акціонером ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" та володіє часткою статутного капіталу у розмірі 21,8719% або цінними паперами у кількості 40036 шт. ПАТ "УкрСиббанк", який надає послуги депозитарної установи, з рахунку у цінних паперах були списані цінні папери ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" у кількості 40036 шт. на підставі розпорядження Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.05.2016 року №96-КФ-С-А про скасування реєстрації випуску акцій означеного підприємства. Підставою такого списання є ліквідація ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод". При цьому, за рішенням господарського суду Запорізької області ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У відповідності до Порядку скасування реєстрації випуску акцій, прийнятого рішенням Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 року №737 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28.05.2013 року №822/23354 скасування реєстрації випуску акцій можливе лише за умови проведення державної реєстрації припинення акціонерного товариства, а на час визнання підприємства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури здійснюється зупинення обігу акцій. На даний час ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" не є ліквідованим, а тому у відповідача відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які свідчать, що ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» не припинив свою діяльність, навпаки станом на теперішній час завод знаходиться на стадії санації, що підтверджується прийнятою постановою господарського суду Запорізької області від 26.03.2018 року у справі №908/3468/13, якою задоволено заяву кредитора фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про перегляд постанови господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 року №908/3468/13 за нововиявленими обставинами та скасовано постанову від 30.03.2015 року; припинено повноваження ліквідатора ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» Нагіх Л.К., відновлено процедуру санації ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» та повноваження керуючого санацією надано Нагіх Л.К.. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.06.2018 року у справі №908/3468/13 задоволено заяву позивача та визнано його кредитором ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» 1-ї черги задоволення вимог кредиторів. Таким чином, на думку позивача, господарським судом встановлено передчасність введення процедури ліквідації ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод», а відповідачем в свою чергу не доведено необхідність та законність скасування реєстрації акцій ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод».

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є акціонером Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", який володіє цінними паперами у вигляді акцій простих іменних у кількості 40036 шт. загальною номінальною вартістю 210189,00 грн., що складає 21,8719% частки статутного капіталу.

Позивачем був отриманий лист від Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" від 26.05.2016 року №25-1/22702/1, яким повідомлено про списання з рахунку №300657-UA10032577 цінних паперів у кількості 40036 шт.

Підставою означеного списання є розпорядження Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.05.2016 року №96-КФ-С-А про скасування реєстрації випуску акцій ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод".

Так, згідно постанови Господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 року у справі №908/3468/13 ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" було визнано банкрутом, відрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Нагіх Людмилу Костянтинівну.

Згідно листа від 25.04.2016 року №74(3468) ліквідатором був направлений пакет документів на адресу Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо скасування випуску акцій ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" у зв`язку з його ліквідацією.

При цьому, згідно постанови Господарського суду Запорізької області від 26.03.2018 року у справі №908/3468/13 за результатами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами було скасовано постанову Господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 року у справі №908/3468/13, припинено повноваження ліквідатора ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" Нагіх Л.К. та відновлено процедуру санації.

Не погодившись з винесеним розпорядженням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.05.2016 року №96-КФ-С-А, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який звернувся до суду про оскарження розпорядження як акціонер товариства не є власником істотної участі в ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", не володіє великим пакетом акцій, що надає йому основоположний, вирішальний ступінь впливу на діяльність товариства, а тому не може бути визнаний особою, що вправі звертатись до суду із даним адміністративним позовом

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 Порядку скасування реєстрації випуску акцій, прийнятого рішенням Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 року №737 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28.05.2013 року №822/23354 (в редакції на момент винесення оскаржуваного рішення) визначено механізм вчинення дій з метою скасування реєстрації випуску акцій та анулювання свідоцтва (тимчасового свідоцтва) про реєстрацію випуску акцій у разі:

припинення акціонерного товариства шляхом ліквідації або перетворення, або приєднання до акціонерного товариства, яке є власником акцій товариства, що припиняється, або власником яких є інше товариство, що приєднується (зокрема порядок зупинення обігу акцій; порядок відновлення обігу акцій; порядок скасування реєстрації випусків акцій);

нерозміщення, відмови від розміщення (крім нерозміщення, відмови від розміщення акцій під час створення акціонерних товариств) або незатвердження результатів розміщення акцій;

затвердження уповноваженим органом банку результатів розміщення акцій, але неможливості здійснити державну реєстрацію змін до статуту у зв'язку з прийняттям постанови Правління Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Крім того, згідно п.11 розділу І цього Порядку №737, встановлено, що у разі отримання реєструвальним органом інформації про визнання акціонерного товариства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури реєструвальний орган протягом п'ятнадцяти робочих днів з дати надходження відповідної інформації здійснює зупинення обігу акцій шляхом оформлення відповідного розпорядження.

При цьому зупинення обігу акцій здійснюється у разі отримання: постанови господарського суду про визнання акціонерного товариства банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури (з відміткою про набрання законної сили у разі прийняття відповідної постанови до 19 січня 2013 року) або її копії, засвідченої судом; або інформації про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення суду щодо визнання акціонерного товариства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

На підставі постанови Господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 року у справі №908/3468/13 Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку було видано розпорядження про зупинення обігу акцій ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" від 07.08.2015 року №65-КФ-З.

Відповідно до пп. 3 розділу ІІ Порядку №737, протягом десяти робочих днів з дати затвердження ліквідаційного балансу/схвалення звіту ліквідатора комітетом кредиторів (у разі прийняття постанови господарського суду про визнання акціонерного товариства банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури) ліквідаційна комісія (ліквідатор) має подати до реєструвального органу такі документи для скасування реєстрації випуску акцій, заяву про скасування реєстрації випуску акцій разом з пакетом документів, визначеним чим підпунктом.

У зв'язку з наведеними положеннями чинного законодавства 23.05.2016 року відповідачем на підставі документів, наданих згідно пп. 3 розділу ІІ Порядку №737 арбітражним керуючим - ліквідатором ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» Нагіх Л.К. на скасування реєстрації випуску акцій ПАТ «Запорізький сталеварний завод» у зв'язку з ліквідацією, скасовано реєстрацію випуску акцій товариства та анульовано свідоцтво про реєстрацію випуску акцій, про що видано Розпорядження №96-КФ-С-А від 23.05.2016 року.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом про оскарження розпорядження №96-КФ-С-А від 23.05.2016 року позивач посилається на порушення своїх прав як акціонера товариства, власника 21,8719% частки статутного капіталу, від протиправного втручання Держави в особі Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку в майнові права позивача.

Як зазначив суд першої інстанції, оскаржене розпорядження Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку певним чином стосується акціонерів ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод", зокрема й позивача. Проте, спір у цій справі виник, насамперед, між ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, так як заходи впливу реєструвального органу були спрямовані до акціонерного товариства і оскаржити їх у судовому порядку на підставі закону та правозастосовної практики може або ПАТ "Запорізький сталепрокатний завод" через створені органи або акціонер, який за певними критеріями може бути визнаний потерпілим від дій чи рішень Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Позивач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом послугувало порушення відповідачем його майнових прав безпосередньо оскаржуваним розпорядженням, позивач вважає, що в даному випадку має місце протиправне втручання держави в його право мирного володіння власним майном, як власника акцій товариства, тобто оскаржуваним рішенням порушено майнові права позивача, з цих підстав, на думку позивача висновки суду першої інстанції є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень..

Статтею 5 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушенні в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року N 19-рп/2011 (Рішення N 19-рп/2011), зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на захист має особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Як вже зазначалось, Порядком №737 визначено, розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій може бути прийнято Комісією у відношенні акціонерного товариства банкрута, у визначеному законом порядку.

Вказане свідчить, що розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій спрямоване виключно та безпосередньо у відношенні акціонерного товариства, відтак і учасниками спірних відносин є акціонерне товариство та Комісія, відтак і суб'єктом оскарження відповідного розпорядження має виступати товариство.

Враховуючи специфіку корпоративних відносин, суб'єктами оскарження рішень, прийнятих у відношенні товариства можуть виступати і інші особи, зокрема, акціонери.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства; порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом.

ЄСПЛ зазначає, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць (справа Brumarescu v. Romania).

Одним із основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що закони мають бути чіткими і зрозумілими, закони не повинні бути суперечливими, а у випадку недостатньої чіткості чи суперечливості норм права вони мають тлумачитися на користь невладного суб'єкта.

Іншим важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Крім того, у справі Camberrow MM5 AD against Bulgaria ЄСПЛ зазначив: "Суд також нагадує, що зневажання правосуб'єктності компанії стосовно того питання, чи є вона "особою", яка безпосередньо постраждала, буде виправданим лише за виняткових обставин, зокрема, коли буде прямо встановлено, що для компанії є неможливим звернення до Суду через органи, створені згідно з її статутом, або - у випадку ліквідації або банкрутства - через її ліквідаторів або конкурсних керуючих" (справа Agrotexim and Others v. Greece).

За таких обставин Суд констатував, що через конфлікт інтересів між Camberrow MM5 AD та його спеціальними керуючими і конкурсними керуючими для самого банку було неможливо подати позов до Суду. Більше того, ЄСПЛ нагадує, що заявник володів суттєвою часткою участі у розмірі 98 % у банку. Він діяв з веденням частини своєї діяльності через банк і, таким чином, мав пряму особисту зацікавленість у предметі заяви (справа G. J. v. Luxembourg). Таким чином, Суд встановив, що за особливих обставин цієї справи заявник може заявляти себе потерпілим від заявлених порушень Конвенції, які порушують права Camberrow MM5 AD.

Відповідно до статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право на вільне володіння своїм майном. Жодна особа не може бути позбавлена свого майна, окрім як в інтересах держави та на умовах, передбачених законодавством і загальними принципами міжнародного права.

Проте викладені вище положення жодним чином не повинні порушувати право Держави приводити у виконання такі закони, які вона вважатиме необхідними з метою контролю використання майна відповідно до загальних інтересів або забезпечення сплати податків або інших внесків або штрафів.

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права і свободи, визначені у Конвенції, порушено, повинен отримати ефективний засіб правового захисту у національному органі, незважаючи на те, що порушення вчинено особами, які діють в офіційній якості.

В даній справі позовне провадження розпочав акціонер, який є власником простих акцій товариства в кількості 40036 шт, що складає 21.8719 % частки статутного капітала товариства.

Тобто, позивач, який є акціонером товариства, але не є власником істотної участі в ньому, не володіє великим (значним, істотним) пакетом акцій, що надає йому основоположний, вирішальний ступінь впливу на діяльність товариства, не може бути визнаний особою, що вправі звертатись до суду у зв'язку із втручанням органів державної влади в особі Комісії у його суб'єктивні майнові права. Не може бути позивачем у спорах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності Комісії й акціонер з незначною кількістю акцій (приміром 0,0003 відсотка) чи акціонер, якого за рядом подібних до зазначених критеріїв максимально не можна наблизити (прирівняти) до особи, яка прямо і безпосередньо потерпіла від дій чи рішень Комісії.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд враховує той факт, що рішення комісії має вплив на майнові права позивача, однак зазначає, що позивач не є власником значної (істотної) кількості акцій, тому він не може бути визнаний судом особою, яка безпосередньо потерпіла від дій комісії, оскільки розпорядження прийняте саме у відношенні товариства, останнє через відповідні органи представництва і має виступати суб'єктом оскарження розпорядження Комісії.

Аналогічний правовий висновок стосовно права акціонера на звернення до суду з позовом про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, прийнятого у відношенні товариства, в контексті застосування ст.8, 55 Конституції України, ст. 2 КАС України, однак з приводу дещо інших спірних відносин, викладений в постанові Верховного Суду України від 24.10.2017 року в адміністративній справі №21-1013а17, постанові Верховного Суду від 20.11.2018 року в адміністративній справі №805/1312/16-а, що враховано судом відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Оскільки судом встановлено, що позивач не може бути суб'єктом оскарження розпорядження Комісії, прийнятого у відношенні товариства, судом не розглядаються доводи позивача по суті порушень, які на його думку допущені відповідачем при винесення оскаржуваного розпорядження.

Отже, з огляду викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для його зміни або скасування - відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року в адміністративній справі 804/8714/16 - зашити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 20.03.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай