Справа № 826/15842/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2019 року

Київ

справа №826/15842/16

адміністративне провадження №К/9901/45667/18, К/9901/45665/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", приватного нотаріуса Тишко Ірини Олександрівни на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 у складі колегії суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О., Губської О.А. у справі №826/15842/16 за позовом ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Тишко Ірини Олександрівни, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Тишко І. О., в якому просила:

- визнати протиправними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30534532 від 19.07.2016 та індексний номер 30534465 від 19.07.2016;

- скасувати рішення про реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» на вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення першого та другого поверхів площею 260,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 05), номер запису про право власності 15473682; квартиру загальною площею 39,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 05), номер запису про право власності 15473745.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено норми Законів України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію прав на майно та їх обтяжень» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому відповідачем протиправно вчинено дій щодо здійснення реєстраційних дій на зазначене майно.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2017 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. щодо прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30534532 від 19 липня 2016 року та індексний номер 30534465 від 19 липня 2016 року.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення першого та другого поверхів площею 260,8 квадратних метрів, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 05), номер запису про право власності 15473682.

Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на квартиру загальною площею 39,2 квадратних метрів, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 05), номер запису про право власності 15473745.

В касаційних скаргах Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" та приватний нотаріус Тишко І.О. просять скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2017 року. В обґрунтування касаційних скарг покликаються на те, що судом апеляційної інстанції грубо порушено норми матеріального права, оскільки в спірних правовідносинах застосовані положення нормативного акту, що не діяли на момент проведення державної реєстрації, що є наслідком прийняття незаконного рішення суду та неправильного вирішення справи по суті.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

У ході розгляду справи судами встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» з метою проведення державної реєстрації права власності на підставі договорів іпотеки, що містять затвердження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. та подано наступні документи:

- заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності);

- документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та внесення плати за надання інформації з ДРРП;

- іпотечний договір №18-06/08 ДИ1, укладений для забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною угодою №6 від 19.02.2008 та Кредитними договорами між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, який 19.02.2008 посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В., зареєстрований в реєстрі за №500, Іпотечний договір №18-06/08-ДИ, укладений для забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною угодою №6 від 19.02.2008 та Кредитними договорами між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, який 19.02.2008 посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Пешехоновою А.В., зареєстрований в реєстрі за №498, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, предметом за якими є нерухоме майно: вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення першого та другого поверхів (в літ. «А») - загальною площею 260,8 кв.м., за адресою: м. Сміла, яка складається з 2-х жилих кімнат, загальною площею - 39,2 кв.м., жилою - 25,2 кв.м.;

- договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, посвідчений 30.11.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., зареєстрований в реєстрі за №2219, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» одержало у повному обсязі належні ПАТ «ВТБ Банк» права іпотекодержателя за Договором іпотеки;

- копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», як іпотекодержателя (копія вимоги про усунення порушень №2.239 від 25.05.2016) з доказами вручення;

- документи, що підтверджують оплату послуг поштового зв'язку та опис переданих Укрпоштою документів (письмова вимога про усунення порушень, надісланої ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», як іпотекодержателя (копія вимоги про усунення порушень №2.239 від 25.05.2016));

- документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцем та Боржником письмової вимоги іпотекодержателя (рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень);

- генеральну угоду №6 від 19.02.2008, укладену між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3

- кредитний договір №18/23-06/08-СК від 19.02.2008, укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, з договором про внесення змін №1 від 20.08.2009, Договором про внесення змін №2 від 01.02.2010; кредитний договір №18.24-06/08-СК від 21.02.2008, укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, з Договором про внесення змін №1 від 20.08.2008, Договором про внесення змін №2 від 08.09.2010; Кредитний договір №18.48-06/08-СК від 07.05.2008, укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, договором про внесення змін №1 від 20.08.2009, Договором про внесення змін №2 від 08.09.2010; Кредитний договір №18.62-06/08-СК від 09.07.2008, укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, з Договором про внесення змін №1 від 20.08.2009, Договором про внесення змін №2 від 08.09.2010;

- договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015 та Додаткову угоду №1 від 27.11.2015 по Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18.11.2015, у відповідності до умов яких до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» перейшли права вимоги за Кредитними договорами та договорами забезпечення;

- лист ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» №387/1 від 19.07.2016 щодо повідомлення ОСОБА_3 про зміну кредитора та іпотекодержателя, наявність непогашеної заборгованості за Генеральною угодою та Кредитними договорами станом на день звернення та чинність (дійсність) іпотеки згідно Договорів іпотеки;

- документи, що підтверджують оплату послуг поштового зв'язку та опис переданих Укрпоштою документів - повідомлення про відступлення права вимоги на ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»;

- установчі документи ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» та документи, що підтверджують повноваження та особу його представника.

На підставі поданих документів відповідачем, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О., прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» №30534532 від 19.07.2016 та №30534465 від 19.07.2016.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. вчинено реєстраційні дії щодо державної реєстрації об'єктів нерухомого майна з додержанням норм чинного законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції покликався на те, що оскільки відповідачем нотаріальні дії з нерухомим майном не вчинялися, тому, в розумінні Закону № 1952, у спірних правовідносинах нотаріус не може виступати суб'єктом реєстраційних дій.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень; далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Ураховуючи те, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правових договорів (Генеральної угоди, кредитних та іпотечного), на момент звернення до суду право власності на спірне вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення та квартиру перейшло до третьої особи у справі, Верховний Суд, незважаючи на участь у спорі суб'єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 28 серпня 2018 року у справі №820/8219/15 (провадження №11-582апп18) та від 11 вересня 2018 року у справі №817/2398/15 (провадження №11-354апп18), і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такого висновку.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За нормами частини третьої статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Згідно зі статтею 354 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

Відповідно до статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 239 Кодексу, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись статтями 345, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс", приватного нотаріуса Тишко Ірини Олександрівни задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі № 826/15842/16 скасувати.

Провадження у справі № 826/15842/16 закрити.

Роз'яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду