Справа № 179зп-19/160
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
22 березня 2019 р.Справа №179зп-19/160
Суддя Дніпропетровького окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» про забезпечення позову,-
22 березня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ», в якій заявник просить:
В обґрунтування заяви підприємством зазначено, що стягнення з підприємства позивача штрафу на загальну суму 417300 грн. на підставі постанови №КВ110/1439/НВ/НД/СПТД/ФС-167 від 05.03.2019 р. призведе до негативних фінансових наслідків.
Зважаючи на те, що позивач не погоджується з постановою Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 05.03.2019р. №КВ110/1439/НВ/НД/СПТД/ФС-167 і не має намір сплачувати у добровільному порядку накладений на нього цією постановою штраф, існує реальна можливість пред'явлення постанови до виконання державним виконавцем, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє її виконання.
Відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Головного управління Держпраці у Київській області від 05.03.2019 р. № КВ110/1439/НВ/НД/СПТД/ФС-167 зумовить примусове виконання такої постанови та потягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» №1404-V1II від 02.06.2016р. Це, в свою чергу, призведе до негативних фінансових наслідків для позивача у вигляді стягнення не лише суми штрафу, яка є спірною, а й витрат виконавчого провадження.
Заява про забезпечення позову подана товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ» до подання позовної заяви.
На підставі частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подані документи та матеріали, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до приписів частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є хоча б одна з названих обставин, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
Як видно з матеріалів поданої заяви, Головним управлінням Держпраці у Київській області було прийнято постанову від 05.03.2019р. № КВ110/1439/НВ/НД/СПТД/ФС-167, якою накладено штраф у розмірі 417300 грн. на Товариство з обмеженою відповідальністю «РУШ».
Відповідно до п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509, не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
З долучених до заяви про забезпечення позову документів видно, що постанова про накладення штрафу №КВ110/1439/НВ/НД/СПТД/ФС-167 винесена від 05.03.2019 р..
Станом на час звернення заявника до суду із заявою про забезпечення позову (22.03.2019 року) доказів пред'явлення Головним управлінням Держпраці у Київській області до примусового виконання зазначеної постанови, або про намір останнього пред'явити такий документ до виконання суду не надано.
Таким чином, на час розгляду судом заяви про забезпечення позову відсутні ознаки очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; заявником не доведено неможливості захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Частиною 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, таким чином заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ» відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1