Справа № 524/8434/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 р.Справа № 524/8434/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Тацій Л.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2019, повний текст складено 18.01.2019 по справі № 524/8434/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1, третя особа: Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з цим адміністративним позовом, в якому просив:

скасувати постанову серії ЕАВ №664542 від 14 жовтня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2019 позов задоволено частково.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №664542, винесену 14 жовтня 2018 року, інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В судове засідання, призначене на 21.03.2019 сторони та їх представники не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання, призначеного на 21.03.2019 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 14 жовтня 2018 року інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №664542, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

В постанові зазначено, що 14.10.2018 о 11:53 в м. Кременчуці по вул. Набережна лейтенанта Дніпрова, 56 водій керував транспортним засобом, що був переобладнаний без відповідного дозволу, а саме встановлено газобалонне обладнання, чим порушив пп. а п.31.3 ПДР України.

Позивач, не погодившись із постановою, оскаржив її до суду, вказуючи на те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначив, що в багажному відділенні його транспортного засобу, дійсно, був газовий балон, але газобалонне обладнання не підєднано та транспортний засіб працює на бензині, а тому адміністративного правопорушення він не вчиняв.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення здійснено без повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП застосована протиправно.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складена з підстав висновків інспектора про порушення позивачем вимог п.п. 31.3 п. 31 Правил дорожнього руху та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, в постанові, складеній відповідачем, відображено, що 14.10.2018 о 11:53 в м.Кременчуці по вул. Набережна лейтенанта Дніпрова, 56 водій керував транспортним засобом, що був переобладнаний без відповідного дозволу, а саме встановлено газобалонне обладнання, чим порушив п.п.31.3 «а» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що постанова серії ЕАВ №664542 від 14 жовтня 2018 року не містить посилання на будь-яку фіксацію переобладнання та процесу розгляду справи.

Відповідачем до суду надано відеозапис, на якому зафіксовано процес розгляду справи відповідачем.

З вказаного відеозапису судом встановлено, що інспектор патрульної поліції вказує на встановлення ГБО на транспортному засобі, яким керував позивач.

Проте, жодним чином не зафіксовано таке переобладнання.

Водночас, позивач заперечує проти переобладнання автомобіля, зазначив, що ГБО не підключено, не використовується, відсутні його окремі елементи, без яких експлуатація автомобіля на альтернативному виді палива неможлива.

У відповідності до п.31.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Пунктом 32.2 «б» ПДР України визначено, що з надання сервісних послуг МВС переобладнання транспортних засобів узгоджуються з територіальними органами.

Пункт 5.2 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» визначає, що не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Згідно із ст.32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року №607 (далі - Порядок), цей Порядок визначає процедуру переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива (далі - переобладнання транспортного засобу).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що переобладнання транспортного засобу проводиться суб'єктом господарювання, який має нормативно-технічну документацію на відповідний вид переобладнання, узгоджену з МВС та Мінінфраструктури, і свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, або власником такого засобу в індивідуальному порядку.

Згідно з п.5 Порядку, для переобладнання транспортного засобу в індивідуальному порядку власник або його представник подає до спеціально уповноваженої організації заяву про погодження переобладнання транспортного засобу (далі - заява про погодження), в якій зазначаються відомості про транспортний засіб, вид переобладнання, а також технічна та інша інформація, необхідна для проведення переобладнання.

Пунктом 6 Порядку визначено, що спеціально уповноважена організація розглядає заяву про погодження і визначає технічну можливість та умови (вимоги) переобладнання транспортного засобу з урахуванням того, що його конструкція повинна відповідати вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.7 Порядку, за результатами розгляду заяви про погодження спеціально уповноважена організація видає документ про погодження або надає обґрунтовану відмову в погодженні переобладнання транспортного засобу.

Отже, переобладнанням транспортних засобів, серед іншого, також є установка спеціального обладнання не передбаченого нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива.

Оскільки установка в транспортному засобі газобалонного обладнання (спеціального обладнання не передбаченого нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб) призводить до зміни роботи паливної системи та потужності двигуна, передбачає експлуатацію транспортного засобу на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива, така установка у розумінні норм чинного законодавства є переобладнання транспортного засобу.

Не дозволяється без погодження з уповноваженою на це Кабінетом Міністрів України організацією переобладнання транспортних засобів, а також застосування додаткового обладнання, експлуатаційні матеріали та рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком.

Обовязок власників транспортних засобів та осіб, які використовують їх на законних підставах, зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів, передбачений ч. 10 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух».

Пунктом 30.1 розділу 30 Правил встановлено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обовязковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

При цьому, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не зафіксовано та не надано суду доказів переобладнання та експлуатацію такого переобладнання на автомобілі, яким керував позивач.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність у позивача обовязку на момент розгляду справи та станом на дату розгляду складання оскаржуваної постанови, здійснення реєстрації переобладнання, а отже відсутність відповідного запису в технічному паспорті не може свідчити про керування позивачем транспортним засобом з порушенням пп 31.3 п. 31 ПДР.

Колегія суддів зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами.

Проте, колегією суддів встановлено відсутність у діях позивача об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст 121 КУпАП, яка полягає у керуванні транспортним засобом, який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, оскільки відповідачем не надано до суду доказів здійснення такого переобладнання позивачем.

Позивач також посилається на порушення відповідачем процедури розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів зазначає, що наведені обставини повинні бути зафіксовані відеозаписом боді-камери інспектора, інформація про який повинна бути також внесена у постанову.

Проте, постанова таких відомостей не містить, відповідачем відеозапис суду не надано.

Колегія суддів вважає, що оскільки обовязок доказування в даних справах покладається на відповідача, то саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у звязку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, судом встановлено відсутність обєктивної сторони правопорушення ч. 1 ст. 121 КУпАП в діях позивача, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 250, 308, 310, п. 1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2019 по справі № 524/8434/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає згідно вимог ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 21.03.2019 року