Справа № 160/9490/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2019 року Справа № 160/9490/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у спрощеному провадженні (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірними та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати з 13.06.2018 року ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за Списком №1, врахувавши періоди його роботи з 02.01.1986 року по 01.03.1988 року, з 08.01.1990 року по 17.10.1994 року в шахтобудівельному управлінні №3 спеціалізованого виробничого комбінату «Кривбасшахтопроходка», яке перетворене у державний спеціалізований будівельно-монтажний трест з підземного будівництва та реконструкції шахт і кар'єрів «Криворіжшахтопроходка» за Списком №1, що дає право на вихід на пенсію у 55 років.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до довідок про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії, стаж позивача за Списком № 1 складає більше половини необхідного, тому він має право на пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 5 років, тобто на призначення пенсії у 55 років. 13.06.2018р. ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», до заяви надав необхідний перелік документів. Однак пенсійним органом встановлено, що періоди роботи з 02.01.1986р. по 01.03.1988р., з 08.01.1990р. по 17.10.1994р. підпадають під Список №2, а не Список № 1, у звязку з чим ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії. Таку відмову позивач вважає протиправною, такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9490/18. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні.
Відповідачем наданий до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову, та вказав про необґрунтованість позовних вимог.
В обґрунтування своєї позиції відповідачем зазначено, що згідно з наданими ОСОБА_2 копіями документів загальний стаж позивача складає 22 роки 3 місяці 6 днів, з них стаж роботи за Списком №1 5 років 8 місяців 29 днів, стаж роботи за Списком №2 19 років 5 місяців 29 днів. Враховуючи те, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж за Списком № 1 (не менше 10 років), для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 не має підстав. Означені обставини повідомлені позивачу листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.11.2018р. №3032/03.20-26.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з урахуванням такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 11.03.2018 році досяг 55-ти річного віку.
Згідно з копією трудової книжки серії БТ-І № 8876194, ОСОБА_2 у спірний період з 02.01.1986 року по 01.03.1988 року, з 08.01.1990 року по 17.10.1994 року займав наступні посади:
02.01.1986р. прийнятий в шахтобудівне управління №3 по переводу слюсарем по ремонту гірничого обладнання в кар'єрі гірничого цеху (наказ №6 від 28.12.1985р.; запис в трудовій книжці № 9);
27.02.1986р. переведений помічником машиніста екскаватору в карєрі 4 розряду (наказ 38 від 27.02.1986р.; запис в трудовій книжці № 10);
01.07.1987р. у зв'язку з переходом на нові умови праці, присвоєно кваліфікацію помічника машиніста екскаватора в карєрі 4 розряду (наказ 684 від 24.06.1987р.; запис в трудовій книжці № 11);
01.10.1987р. переведений гірничим майстром виробничої дільниці в карєрі гірничого цеху (наказ №1784 від 12.10.1987р.; запис в трудовій книжці №12);
01.03.1988р. звільнений в ряди Радянської армії (наказ №48 від 01.03.1988р.; запис в трудовій книжці № 13);
08.01.1990р. прийнятий гірничим майстром виробничої дільниці в карєрі гірничого цеху (наказ №8 від 08.01.1990р.; запис в трудовій книжці № 15);
01.07.1990р. переведений гірничим майстром гірничо - капітальної ділянки в карєрі гірничого цеху (наказ №516 від 01.07.1990р.; запис в трудовій книжці №16);
17.10.1994р. звільнений за власним бажанням відповідно до ст.. 38 КЗпП України (наказ №2249 від 17.10.1994р.; запис в трудовій № 17).
13.06.2018р. позивач звернувся до відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №16 управління застосування Пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку на 5 років.
Листом відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №16 управління застосування Пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.11.2018р. за № 3032/03.20-26 повідомлено ОСОБА_2, що комісією прийнято рішення про підтвердження періодів роботи з 27.02.1986р. по 01.03.1988р., з 08.01.1990р. по 30.09.1993р. для зарахування до пільгового стажу за Списком №2. Також повідомлено, що згідно наданих документів стаж роботи на професіях, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2) ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» склав 5 років 8 місяців 29 днів, що недостатньо для призначення пенсії на теперішній час.
ОСОБА_2 не погоджується з відмовою Пенсійного органу зарахувати періоди роботи позивача з 02.01.1986р. по 01.03.1988р., з 08.01.1990р. по 17.10.1994р. до Списку №1, оскільки він вважає, що набув необхідний пільговий стаж, що є підставою для зниження його віку для призначення пенсії у 2018 році.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058-IV) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Абзацом першим ч.2 ст.24 Закону України №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 24.06.2016 №461 затверджено Список №1, Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ (далі по тексту Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.
Відповідно до положень п. «а» ст.13 Закону №1788-XII право на пенсію мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Чоловікам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 Закону України №1058-IV.
Починаючи з квітня 2015 року збільшення трудового стажу є поступовим, а саме: кожен рік необхідний стаж роботи збільшується на шість місяців, зокрема з 1 квітня 2018 року до 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків.
Підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 здійснюється у відповідності до списків, затверджених Кабінетом Міністрів України, на підставі записів у трудових книжках працівників та уточнюючих довідках, виданих підприємствами або їх правонаступниками. У довідках має бути зазначено періоди роботи, що враховуються до спеціального стажу, професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери, куди включається цей період роботи, а також про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня на посадах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено «Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Порядок №383), який регулює застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема Список №1.
Згідно з п.3 Порядку №383 при встановленні права на пенсію за віком і пільгових умовах використовуються Списки, що були дійсні на період роботи особи.
У період роботи позивача з 02.01.1986 року по 17.10.1994р. чинними були Списки, визначені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. № 162.
Так, у вказаний період роботи, ОСОБА_2 займав посаду:
з 02.01.1986р. - слюсар по ремонту гірничого обладнання в кар'єрі гірничого цеху (запис в трудовій книжці № 9), що у відповідності до п. а) ч. 1 розліду 1 «Гірничі роботи» відповідає Списку №2;
з 27.02.1986р. - помічник машиніста екскаватору в карєрі 4 розряду (запис в трудовій книжці № 10), що у відповідності до п. а) ч. 1 розділу 1 «Гірничі роботи» відповідає Списку №2;
з 01.07.1987р. - помічник машиніста екскаватора в карєрі 4 розряду (запис в трудовій книжці № 11), що у відповідності до п. «а» ч. 1 розділу 1 «Гірничі роботи» відповідає Списку №2;
Крім того, обовязковою умовою для зарахування періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці до роботи, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах є наявність атестації робочого місця після 21.08.1992р.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Комплексний аналіз норм Закону України №1788-ХІІ та Порядку №442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України №1788-ХІІ, положення якої кореспондується з ч. 1 ст. 114 Закону України №1058-IV, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Дослідивши документи, надані позивачем для підтвердження пільгового стажу роботи, суд встановив, що довідки від 11.05.2018р. № 133, №135 підтверджують лише факт перебування позивача на займаних ним посадах, що збігається з записами у трудовій книжці, проте не підтверджують характеру роботи з шкідливими умовами праці.
Відповідно до наказу Державного спеціалізованого будівельно-монтажного тресту «Кривбасшахтопроходка» від 25.08.1994р. № 262 «Про затвердження протоколу атестації робочих місць» майстри гірничо капітальних дільниць №2 в карєрі ПГЗК атестовано за Списком №1, однак позивач не працював на гірничо-капітальній дільниці №2 в карєрі ПГЗК, а працював в гірничому цеху шахтобудівельного управління №3 у Державного спеціалізованому будівельно-монтажному тресті з підземного будівництва та реконструкції шахт і карєрів «Кривбасшахтопроходка».
Отже, враховуючи те, що посади позивача, які він займав у періоди його роботи з 02.01.1986 року по 01.03.1988 року, з 08.01.1990 року по 17.10.1994 року в шахтобудівельному управлінні №3 спеціалізованого виробничого комбінату «Кривбасшахтопроходка», яке перетворене у державний спеціалізований будівельно-монтажний трест з підземного будівництва та реконструкції шахт і кар'єрів «Криворіжшахтопроходка» не відносяться до Списку №1, та враховуючи те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували проведення атестації робочого місця, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки вказані обставини виключають право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.
Частиною 1 та 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем не доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позивача спростовано в повній мірі, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись 2, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242-246, 255, 263, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 28 січня 2019 року.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

28 січня 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник