Справа № 0340/1321/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/751/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.,

з участю представника апелянта: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року (суддя- Дмитрук В.В., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 0340/1321/18 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018р. Головне управління ДФС у Волинській області звернулося в суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу в сумі 167 571,76 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду ФОП ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається, зокрема, на те, що податкові декларації з податку на додану вартість були подані вчасно та оплата задекларованих зобовязань здійснювалась вчасно і в повному обсязі. Зазначає, що в електронному кабінеті платника ФОП ОСОБА_3 відображено операції списання у повному розмірі коштів в рахунок сплати податкових зобовязань за поданими податковими деклараціями з податку на додану вартість за визначені ДФС періоди. Відтак зазначає, що податковий борг в частині несплати податку на додану вартість в сумі 152 022,49 грн. не підлягає стягненню. Також не погоджується з податковим боргом в частині несплати податку на доходи фізичних осіб за 2014-2017роки в сумі 15 549,27 грн. оскільки самостійно задекларовані суми були сплачені вчасно. Крім цього зазначає, що йому не було відомо про те, що Головним управлінням ДФС у Волинській області подано позов про стягнення з нього податкового боргу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити в силі

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за ФОП Сидорук рахується податковий борг в сумі 167 571,76 грн., в тому числі по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 152 022,49 грн., по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 15 549,27 грн., що підтверджується довідкою про наявність заборгованості по платежах до бюджету та розрахунком сум податкового боргу, а також зворотнім боком облікової картки платника по вказаних платежах.

Щодо податкового боргу по податку на додану вартість колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що податковий борг по податку на додану вартість виник в результаті несплати самостійно задекларованих відповідачем сум грошового зобовязання, згідно поданих до Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області податкових декларацій: від 20.06.2015 року №; від 20.07.2015 року №; від 20.08.2015 року №; від 19.09.2015 року №; від 19.10.2015 року №; від 19.11.2015 року №; від 20.12.2015 року №; від 19.01.2016 року №; від 17.03.2016 року №; від 18.04.2016 №; від 18.08.2016 року №; від 17.09.2016 року №; від 17.09.2016 року №; від 17.11.2016 року №; від 17.12.2016 року №; від 18.01.2017 року №; від 20.02.2017 року №; від 16.03.2017 року №; від 17.05.2017 року №; від 19.06.2017 року №; від 19.07.2017 року №; від 17.08.2017 року №; від 19.09.2017 року №; від 18.10.2017 року №; від 18.11.2017 року №; від 16.01.2018 року №; від 19.02.2018 року №; від 20.03.2018 року №.

У звязку з тим, що ФОП ОСОБА_3 вчасно не сплатив вказані вище грошові зобовязання податковий борг збільшився згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 21.04.2016 року №; від 27.09.2017 року №; від 30.11.2017 року №, вказані податкові повідомлення - рішення відповідачем залишаються несплаченими та не оскаржувались ні в адміністративному, ні в судовому порядку. Відтак загальна заборгованість по податку на додану вартість становить 152 022,49 грн., в тому числі недоїмка в сумі 125 306,22 грн., пеня в розмірі 26 716,27 грн.

Щодо податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування виник за рахунок несплати відповідачем сум грошового зобовязання згідно з податковими деклараціями про майновий стан і доходи: від 08.02.2015 року №; від 09.02.2016 року №; від 08.02.2017 року №; від 09.02.2018 року №928530375. Загальна заборгованість відповідача по податку на доходи фізичних осіб становить 15 549,27 грн., в тому числі недоїмка в сумі 10 493,96 грн., пеня в розмірі 5 055,31 грн.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Волинській області відповідно до статті 59 ПК України відповідачу була направлена та вручена податкова вимога №13882-23 від 22.10.2015 року на суму 85 543,74 грн., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак Головне управління ДФС у Волинській області звернуласьв суд зданим позовом про стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки за ФОП ОСОБА_3 обліковується податковий борг в загальному розмірі 167 571,76 грн., доказів його погашення в матеріалах справи немає, відтак позов підлягає задоволенню.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Згідно пункту 56.11 статті 56 ПК України, із змінами та доповненнями, не підлягає оскарженню грошове зобовязання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 57.1. статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобовязання платник податків зобовязаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до статті 129 ПК України, відповідачу було проведено нарахування пені у розмірі 26 716,27 грн. по платежам: Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг); Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 5 055,31 грн. Однак, вказана сума пені залишається відповідачем не сплачена в повному обсязі.

Грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункти 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Статтею 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у звязку з несплатою узгоджених сум відповідачу на підставі пункту 59.1. статті 59 ПК України, було виставлено податкову вимогу від 22.10.2015 року №13882-23 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобовязаннями, яка була направлена на адресу відповідача засобами поштового звязку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пунктів 95.2, 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відтак судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що оскільки за ФОП ОСОБА_3 обліковується податковий борг в загальному розмірі 167 571,76 грн., доказів його погашення суду першої інстанції не надано, відтак даний податковий борг підлягає стягненню.

З приводу твердження апелянта про те, що йому не було відомо про податкові повідомлення рішення від 21.04.2016 року №; від 27.09.2017 року №; від 30.11.2017 року №, і як наслідок їх неоскарження апеляційний суд зазначає, що вказані податкові повідомлення рішення надсилались ФОП ОСОБА_3 за адресою яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань (а.с. 12-17), відтак дане посилання апелянта є необґрунтованим.

Щодо посилання апелянта на ту обставину, що ним здійснено в електронному порядку сплату коштів в рахунок сплати податкових зобовязань колегія суддів апеляційного суду зазначає, що станом на 31.05.2015 у ФОП ОСОБА_3 існувала безнадійна заборгованість допущена платником в сумі 91 214,05 грн.

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобовязання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Таким чином, зарахування сплати на погашення податкового боргу відбулося з дотриманням черговості його виникнення, тобто в першу чергу на погашення безнадійної заборгованості, далі - на погашення податкового боргу по мірі його виникнення.

Посилання апелянта на ту обставину, що йому не було відомо про позов Головного управлінням ДФС у Волинській області про стягнення з нього податкового боргу і як наслідок неможливості подання відзиву на позов колегія суддів апеляційного суду до уваги не бере з огляду на таке.

Як видно з матеріалів справи відповідачу надсилалася копія ухвали про відкриття провадження, на адресу яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, осіб-підприємців та громадський формувань та апелянт ФОП ОСОБА_3 зазначив в апеляційній скарзі, проте конверт з копією ухвали повернувся з відміткою за незапитом (а.с. 123-126), що відповідно до ч.11 ст.126 КАС України вважається належним повідомленням.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі № 0340/1321/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 20.03.2019р.