Справа № 160/7698/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7698/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засіданні Сколишеві О.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Федущака Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі №160/7698/18 (головуючий суддя 1-ї інстанції Віхрова В.С., повне судове рішення складено 17.12.2018 року) за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.10.2018 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними дії податкового керуючого Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо складання акту опису майна №22 від 14.06.2018 року та зобов'язати відповідача звільнити з-під застави рухоме майно, яке зазначено в акті описі майна №22 від 14.06.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач надав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні вимог скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_4.

Відповідач - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

26.06.2018 року ОСОБА_4 отримав поштою від ГУ ДФС у Дніпропетровській області акт опису майна платника податку у податкову заставу №22 від 14.06.2018 року та витяг про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна №56080543 від 20.06.2018 року (а.с.6, 7).

Не погодившись з вказаним актом опису, ОСОБА_4 оскаржив його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем вчинені всі дії щодо погашення податкового боргу позивачем шляхом складення та надіслання податкової вимоги, рішення про опис майна у заставу, повідомлено та роз'яснено позивачу про права, обов'язки та наслідки застосування податкової застави. Натомість, позивачем не було вчинено дій, направлених на погашення боргу та/або виконання обов'язку щодо надання відповідних документів або доступу до майна у разі його наявності, оскарження податкової вимоги та/або суми боргу не здійснювалось, у зв'язку із чим податковим керуючим проведено опис та за його наслідками позивачу надіслано відповідний акт.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.14.1.39 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із положеннями п.14.1.153 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Крім того, за змістом ст.88 ПК України майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. При цьому право податкової застави не потребує письмового оформлення.

Згідно з п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно даних інтегрованих карток за позивачем на час складення акту опису майна, тобто на 14.06.2018 року обліковувався податковий борг у загальному розмірі 166286,67 грн. Податковий борг утворився в результаті несплати позивачем узгодженої суми податкових зобов'язань по орендній платі з фізичних осіб (а.с.28).

В судовому засідання апеляційної інстанції представник позивача підтвердила наявність вказаного боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до вказаної норми Дніпродзержинською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області була сформована податкова вимога №383-23 від 16.02.2016 року про сплату боргу у розмірі 47199,66 грн. (станом на 15.02.2016 року) (а.с.23).

Також контролюючим органом було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №47 від 19.02.2016 року та складено лист про визначення майна для реєстрації податкової застави №3153/10/04-03-17-01-08 від 22.02.2016 року (а.с.24, 25).

В листі про визначення майна для реєстрації податкової застави контролюючий орган зазначив про вчинення заходів для погашення податкового боргу, роз'яснив норми Податкового кодексу України, в тому числі про обов'язок забезпечити доступ податковому керуючому для здійснення опису майна у податкову заставу та наслідки невиконання такого обов'язку.

Податкова вимога, рішення про опис майна у податкову заставу та лист про визначення майна для реєстрації податкової застави надіслані рекомендованим поштовим відправленням на адресу позивача та отримані ним 01.03.2016 року, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.23).

В позовній заяві та апеляційній скарзі позивач зазначив, що рішення про опис майна №47 від 19.02.2016 року він не отримував, а отримав лише податкову вимогу. Позивач зазначає, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення засвідчує факт отримання поштового відправлення, однак воно не дає можливості перевірити зміст поштового відправлення. Вміст поштового відправлення можна перевірити за бланком опису вкладення, який заповнюється відправником у двох примірниках та перевіряється працівником поштового зв'язку.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі статтями 42, 58 ПК України відправлення вважається належним чином врученим, якщо надіслане за адресою (місцезнаходженням) платника податку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що контролюючим органом було виконано. Вимоги щодо обов'язкової наявності опису вкладення для належного повідомлення платника податку, відсутні. Контролюючим органом зроблені відмітки про зміст відправлення на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, що законом не забороняється. Разом з тим, Правила надання послуг поштового зв'язку, на які посилається апелянт, визначають порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку та регулюють відносини між ними, що в даному випадку, жодного відношення до розгляду справи не має.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу був обізнаний про існування податкового боргу та був повідомлений у встановленому ПК України порядку про вчинення податковим органом дій щодо стягнення податкового боргу.

Згідно витягу з інтегрованої картки платника податків, позивачем 28.08.2018 року сплачено грошове зобов'язання із плати за землю у розмірі 48257,10 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 22.06.2018 року №-0403. Разом з тим, навіть з урахуванням цієї сплати, позивач має податковий борг у розмірі 166286,67 грн. (а.с.28).

Апелянтом не заперечується наявність у нього податкового боргу та зазначає в про оскарження податкової вимоги у судовому порядку.

Проте, апелянтом та його представником ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів такого оскарження, а тим більш судового рішення про скасування податкової вимоги, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

На підставі рішення про опис майна у податкову заставу №47 від 19.02.2016 року податковим керуючим ГУ ДФС України у Дніпропетровській області проведено опис майна позивача відповідно до даних Територіального сервісного центру №1244 Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області від 13.06.2018 року, про що 14.06.2018 року складено акт опису майна №22 (а.с.26).

Вказаний акт опису майна направлено на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням та отримано останнім 26.06.2018 року, про що вказано самим позивачем у позовній заяві.

Відповідно до абз.1 п.89.2 ст.89 ПК України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Механізм застосування податкової застави контролюючими органами на час виникнення податкового боргу, надіслання вимоги та визначення майна у податкову заставу визначений Порядком застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 року №572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року №1841/24373 (втратив чинність 04.08.2017 року).

На час складання та направлення акту опису майна №22 від 14.06.2018 року такий механізм регламентовано Порядком застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 року №586 (далі за текстом - Порядок №586).

Згідно з п.5 Порядку №586 право податкової застави виникає згідно з Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до п.7 Порядку №586 право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в п.100.11 ст.100 глави 9 розділу II цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань.

День виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів відповідно до законодавства (п.8 Порядку №586).

У відповідності до п.9 Порядку №586 право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 статті 89 глави 9 розділу II Кодексу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою, ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Згідно п.12 Порядку №586 повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу.

Вимогами ст.59 ПК України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (п.59.1 ст.59 ПК України).

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п.59.3 ст.59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 ПК України).

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5 ст.59 ПК України).

У випадку, що розглядається, податкова вимога №383-23 від 16.02.2016 року про суму податкового боргу в розмірі 47199,66 грн. була надіслана позивачу 22.02.2016 року. В наступному сума податкового боргу змінилась (станом на 13.11.2018 року збільшилась до 166286,67 грн.).

Оскільки податковий борг позивачем не був погашений в повному обсязі, податкова вимога у відповідності до вимог п.59.5 ст.59 ПК України, податковим органом додатково не надсилалась, а відтак посилання апелянта про відсутність податкового-повідомлення рішення на всю суму боргу колегією суддів до уваги не приймається.

Порядок надсилання податкового повідомлення-рішення фізичній особі визначено п.58.3 ст.58 ПК України.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктами 1-11 розділу II Порядку №586 визначено наступне.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна (додаток 2). Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу (додаток 3).

У разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису (окрім особливостей, передбачених розділом III цього Порядку), складається акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу (додаток 4).

До акта опису насамперед включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

У разі якщо балансову вартість такого майна не визначено, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Якщо майно платника податків є неподільним і його балансова вартість більша за суму податкового боргу, таке майно підлягає опису у податкову заставу в повному обсязі.

Опис майна може бути проведено за інформацією, документами і матеріалами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів).

Представник апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що позивачем документи щодо належного йому майна та його вартості контролюючому органу не надавались. Крім того представник пояснила, що в акті вірно перелічено майно, що належить позивачу на праві власності.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що оскільки позивачем відповідно до рішення про опис майна у податкову заставу №47 від 19.02.2016 року та листа про визначення майна для реєстрації податкової застави №3153/10/04-03-17-01-08 від 22.02.2016 року, не було надано відомостей (документів) про належне йому майно та його балансову вартість, контролюючим органом опис майна проведено за інформацією Територіального сервісного центру №1244 Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області від 13.06.2018 року.

З огляду на пояснення представників сторін та вказані вище норми Порядку №586, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта щодо відсутності у спірному акті опису майна відомостей щодо його балансової вартості.

Податковий керуючий (або інша посадова (службова) особа контролюючого органу) здійснює додатковий опис майна у податкову заставу в порядку, визначеному статтею 89 глави 9 розділу II Кодексу у разі, якщо сума коштів, отримана в результаті продажу майна платника податків, є недостатньою для погашення податкового боргу платника податків.

У відповідності до п.п.1, 2 розділу IV Порядку №586 контролюючий орган зобов'язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п'ятиденний строк з дня складення акта опису майна.

Така реєстрація здійснюється: щодо рухомого майна - відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року №830, та Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року №73/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.07.2004 року за №942/9541.

Аналогічні положення щодо порядку застосування податкової застави містилися і в Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 10.10.2013 року №572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року №1841/24373 (втратив чинність 04.08.2017 року).

В апеляційній скарзі позивач також зазначає, що в акті опису майна №22 від 14.06.2018 року відсутня дата затвердження такого акту заступником начальника податкового органу.

Як вбачається з матеріалів справи, акт опису майна затверджений заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області, містить підпис вказаної посадової особи та печатку контролюючого органу, проте не містить дату такого затвердження.

Разом з тим колегія суддів вважає, що вказаний недолік не може бути підставою для визнання протиправними дій податкового керуючого Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо складання акту опису майна. Наявність вказаного недоліку не спростовує існування у позивача податкового боргу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом вчинені всі необхідні дії для стягнення з позивача податкового боргу, передбачені законодавством, та які є обов'язковою умовою для складення акту опису майна в податкову заставу.

Відповідно до пункту 93.1. статті 93 ПК України майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку;

- визнання податкового боргу безнадійним;

- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;

- отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

З урахуванням норм вказаної статті та обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення описаного майна з податкової застави.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність дій щодо складання акту опису майна №22 від 14.06.2018 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 4, 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі №160/7698/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі №160/7698/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2019 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак