Справа № 160/9178/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9178/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року (суддя Єфанова О.В.) по справі №160/9178/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

скасувати рішення відповідача, оформлене листом від 17.10.2018 року №С16133-18 щодо відмови у виплаті 10 місячних пенсій у зв`язку з відсутністю спеціального (педагогічного) стажу;

зобов'язати відповідача зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу періоду роботи ОСОБА_1 на посаді викладача з класу загального фортепіано у МКЗК "Дніпропетровська дитяча музична школа №15" з 05.09.1980 року по 07.12.2016 року та у МКЗК "Дніпровська дитяча музична школа №15" з 08.12.2016 року по 28.08.2018 року та здійснити виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. При цьому, відповідач при призначенні їй пенсії, не виплатив грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач вказувала на те, що має право на отримання вказаної допомоги, так як має спеціальний (педогогічний) стаж понад 37 років. Позивач зверталася до відповідача із заявою про виплату зазначеної допомоги, однак відповідач відмовив, посилаючись на те, що у неї недостатньо спеціального стажу (лише 11 років). Позивач вважала таку відмову протиправною, у зв'язку з чим звернулася до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що у період часу з 31.12.1991р. по 28.08.2018р. позивач працювала на посаді викладача по класу фортепіано в музичній школі і вказана посада не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909. З цих підстав, суд вказав на те, що оскільки позивач не має достатнього спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то у позивача

відсутнє право на отримання допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач фактично посилається на те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що період роботи на посаді викладача музичної школи не відноситься до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії на підставі п. «е» ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що є умовою для виплати грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 з 05.09.1980р. по 07.12.2016 року працювала на посаді викладача з класу загального фортепіано у МКЗК "Дніпропетровська дитяча музична школа №15"; з 08.12.2016 року по теперішній час працює на посаді викладача з класу загального фортепіано МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа № 15».

З серпня 2018 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії за віком, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

09 жовтня 2018 року позивач звернулася до ГУ УПФУ в Дніпропетровській області із заявою про виплату їй грошової допомоги у розмірі десяти пенсій, як працівник освіти, який має більш, ніж 30 років педагогічного стажу і вийшов на пенсію за віком відповідно до п."е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991р.

Листом від 17.10.2018 року №С16133-18 пенсійний орган відмовив у виплаті зазначеної допомоги, оскільки період роботи позивача з 31.12.1991р. по 28.08.2018р. на посаді викладача з класу загального фортепіано в МКЗК "Дніпропетровська дитяча музична школа №15" (з 08.12.2016р. у зв`язку зі зміною назви " МКЗК "Дніпровська дитяча музична школа №15") не може бути зараховано до спеціального (педагогічного) стажу, оскільки Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 не передбачена вказана посада у позашкільних навчальних закладах. Таким чином, до спеціального стажу ОСОБА_1 зараховано лише період роботи на посаді викладача у МКЗК "Дніпропетровська дитяча музична школа №15" з 05.09.1980 року по 31.12.1991р., що складає 11 років і є недостатнім для виплати грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Вказана відмова у виплаті грошової допомоги стала підставою звернення позивачем із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Не заперечуючи досягнення позивачем, на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком, пенсійного віку, передбаченого ст..26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач вказує на те, що позивач не має право на призначення пенсії на підставі п. «е» ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з недостатністю спеціального страхового стажу.

Така позиція відповідача ґрунтується на наступному.

Відповідно до п."е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991р. право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Тобто, необхідною умовою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ є наявність спеціального стажу роботи та посади, що дає право на призначення пенсії згідно з переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідач вказує на те, що згідно розділу І «Освіта» Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, які працюють, зокрема, у позашкільних навчальних закладах на посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Посаду викладача по класу фортепіано у позашкільних навчальних закладах Переліком не передбачено.

При цьому, згідно Примітки 2 вищезазначеного Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи те, що Переліком закладів, організацій і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397, було передбачено посаду викладача в музичній школі, яка відносилася до навчального закладу, відповідачем зараховано до спеціального стажу період роботи на посаді викладача у Дніпропетровській дитячій музичній школі №15 з 05.09.1980 по 31.12.1991р.

Тобто, за позицією відповідача спеціальний стаж позивача становить 11 років, що недостатньо для призначення пенсії на підставі п. «е» ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що, у свою чергу, є умовою для виплати грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З такою позицією відповідача суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 30 січня 2019 року у справі №876/5312/17, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стаж роботи позивача з 31.12.1991р. по 28.08.2018р. на посаді викладача по класу фортепіано в музичній школі не відноситься до спеціального педагогічного стажу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача у виплаті позивачу грошової допомога у розмірі десяти місячних пенсій.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимоги зміст яких зводиться до зобов'язання відповідача зарахувати до спеціального (педагогічного) стажу спірний період роботи та здійснити виплату грошової допомоги. В той же час, враховуючи суть спірних правовідносин між сторонами, зарахування до спеціального стажу спірного періоду роботи, не є юридично значимим для позивача, оскільки порушення прав позивача полягають у відмові йому виплатити грошову допомогу, у зв'язку з чим належним способом захисту права є зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошовому допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності із положеннями пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

У зв'язку із задоволенням позову, у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у вигляді судового збору у розмірі 3524грн., який сплачено: за подання позову - 1409,60грн., за подання апеляційної скарги 2114,41грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року по справі №160/9178/18 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомога у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошовому допомогу у розмірі десяти місячних пенсій у відповідності із положеннями пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 3524грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 21.03.2019р.

Постанова складена у повному обсязі 22.03.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк