Справа № 183/7297/18
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2019-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/7297/18
№ 2-а/183/45/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.М.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

20 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новомосковського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просить визнати дії відповідача протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №272934 від 10.09.2018 року та закрити провадження по адміністративній справі, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 10.09.2018 року відповідачем було винесено вищезазначену постанову, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Зазначену постанову позивач отримав лише 16.11.2018 року, у звязку з викликом до Новомосковського ВДВС.

Зі змісту винесеної постанови вбачається, що нібито позивач здійснив зупинку стоянку на своєму автомобілі ВАЗ 2107, номерний знак АЕ 6309НТ ближче 10-ти метрів від пішохідного переходу по вул. Гетьманській,40 у м. Новомосковську, чим порушив п.п.15.9-2 ПДР України, а також на неодноразову вимогу не надав документи. Між тим, позивач вважає таку постанову незаконною, та такою що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, дії відповідача при її винесенні протиправними, з огляду на наступне.

Так, позивач вказує, що того дня разом зі своїм знайомим прибули на вул. Гетьманську, 40 у м. Новомосковську на автомобілі позивача, але за кермом автомобіля знаходився його знайомий, який керував автомобілем через погане самопочуття позивача. Вони зупинилися значно далі від пішохідного переходу, який через погодні умови практично не було видно, а відповідного дорожнього знаку з їх боку не було. В свою чергу, відповідач взагалі не заміряв відстань від автомобіля позивача до пішохідного переходу, далі склав постанову, не вислухавши пояснення позивача, за відсутності будь-яких доказів, у поліцейському автомобілі.

У звязку з вищевикладеним, позивач вважає винесену постанову незаконною, а факти викладені в ній такими, що не відповідають дійсності, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить копія його рапорту (а.с.20), у якому відповідач зазначив, що не зможе бути присутнім в судовому засіданні у звязку з сімейними обставинами.

На підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №272934, винесену 10 вересня 2018 року інспектором СРПП Новомосковського ВП лейтенантом поліції ОСОБА_2, у відповідності до якої ОСОБА_1, 10.09.2018 року о 07.30 годин, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1, в м. Новомосковську по вул. Гетьманській, 40 здійснив зупинку стоянку ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.п.15.9г ПДР, а також на неодноразову вимогу не предявив документи, зазначені в п.п.2.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, тому на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 6).

У відповідності до ч.1 ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

З оскаржуваної постанови вбачається, що в графі підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, міститься запис - «відмовився», даних про те, що копія постанови надсилалася позивачеві суду не подано.

Позивач звернувся до суду з позовом щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення від 10.09.2018 року, згідно вх. № 28319 20 листопада 2018 року.

Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Так, у позові ОСОБА_1 зазначає, що копію постанови по справі про адміністративне правопорушення ним було отримано лише 16.11.2018 року у звязку з викликом до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, про що свідчить копія супровідного листа (а.с.6).

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення пропущений позивачем з поважних причин.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч.1 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки, стоянки тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно пункту 15.9.г Правил дорожнього руху України, на який міститься посилання в оскаржуваній постанові, зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

У відповідності до ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктами 2.1.а,б,ґ ПДР Правил дорожнього руху України, на які також міститься посилання у постанові по справі про адміністративне правопорушення, визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і талон, що додається до посвідчення; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил технічний талон), а у разі відсутності в транспортному засобі його власника, крім того, свідоцтво про право спільної власності на цей транспортний засіб чи тимчасовий реєстраційний талон; Поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтверджуючі документи (посвідчення).

Пунктом 2 ч.2 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», поліцейському надано право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у разі, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Поряд з цим, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення містить посилання на те, що вона винесена по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 ст. 258 КУпАП передбачено, що протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.283 КУпАП Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, аналіз назначених норм закону свідчить про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно та обєктивно зясувати всі обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

В свою чергу, у відповідності до ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, жодного доказу який би свідчив про те, що позивач ОСОБА_1 10.09.2018 року о 07.30 годин, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, номерні знаки АЕ6309НТ по вул. Радянська, 40 в м. Новомосковську здійснив зупинку з порушенням вимог відстані до пішохідного переходу, а також доказу того, що останнійвчинив або мав намір вчинити правопорушення, відповідачем не подано.

Крім того, у пункті 8 постанови по справі про адміністративне правопорушення вказано, що до неї додаються два пояснення і рапорт, однак таких доказів до суду також не подано.

Як зазначалося вище, у пункті 10 оскаржуваної постанови замість підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про отримання копії постанови міститься запис - «відмовився», зазначене, на думку суду, свідчить, про оспоренняпозивачем допущеного порушення та накладеного на нього адміністративного стягнення. При цьому, в оскаржуваній постанові відсутні дані про складення протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснення їй прав, передбачених ст.268 КУпАП, відібрання пояснень від свідків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до ч.2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд має право вирішити справу за наявними матеріалами справи.

В даному випадку, у суду відсутня будь-яка доказова база про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та яка, як наслідок, обґрунтовувала б правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що свідчить про передчасне прийняття посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення, та необхідність її скасування.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів власних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий суд як суд адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1, який 10.09.2018 року о 07.30 годин, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, номерні знаки АЕ6309НТ здійснив зупинку по вул. Гетьманська, 40 в м. Новомосковську, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 122 та ч.1 ст.126 КУпАП, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 120, 241-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 247, 292, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10 вересня 2018 року серії НК № 272934, винесену інспектором СРПП Новомосковського відділу поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.