Справа № 160/9822/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Справа № 160/9822/18
Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: рішення Магдалинівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, оформлене листом від 04.11.2018 року №978/02.26-21 щодо відмови їй у виплаті грошової допомоги, що надається на основі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - скасувати; зобов'язати відповідача зарахувати їй періоди роботи до спеціального стажу з 20.04.1978 року по 15.10.1986 року на посаді бібліотекаря у Водянській сільській бібліотеці при Центральній районній бібліотечній системі смт.Магдалинівка, з 01.12.1987 року по 02.07.2007 року на посаді бібліотекаря у Водянській сільській бібліотеці при Центральній районній бібліотечній системі смт.Магдалинівка, з 03.07.2007 року по 14.05.2018 року на посаді завідуючої Водянською сільською бібліотекою, та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення (яка не підлягає оподаткуванню), у зв'язку з тим, що вона має бібліотечний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона з 20.04.1978 року по 15.10.1986 року та з 01.12.1987 року по 02.07.2007 року працювала на посаді бібліотекаря у Водянській сільській бібліотеці при Центральній районній бібліотечній системі смт.Магдалинівка, а також з 03.07.2007 року і до теперішнього часу працює на посаді завідуючої Водянською сільською бібліотекою. Тобто, її спеціальний бібліотечний стаж роботи складав 38 років 11 місяців 10 днів станом на день досягнення пенсійного віку, а саме, 14.05.2018 року, коли було оформлено пенсію за віком на загальних умовах. Так, позивач зазначає, що при першій виплаті їй не було виплачено матеріальну допомогу згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), тому вона звернулася із заявою до Магдалинівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровської області щодо отримання десяти пенсій у зв'язку з тим, що вона вийшла на пенсію за віком та має більше 30 років спеціального (бібліотечного) стажу. Проте, позивач отримала лист, яким їй було відмовлено у визнанні спеціального стажу за весь період праці. Позивач вважає відмову протиправною, тому звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.
До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зазначає, що позивач перебуває на обліку з 15.05.2018 року та отримує пенсію за віком в розмірі 2 643,50 грн., призначену відповідно до Закону №1058-IV. Так, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1191, зараховуються періоди в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі Перелік №909). Переліком передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають завідуючі та бібліотекарі бібліотек галузі освіти та ця категорія працівників має право на призначення пенсії за вислугу років, за наявності спеціального стажу та за умови, що бібліотеки є закладами освіти та мають статус юридичної особи.
Відповідач також зазначає, що переліком типів позашкільних навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року №433, передбачено дитячу бібліотеку, та згідно з Переліком №909, право на призначення пенсії за вислугу років мають директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи, які працюють в позашкільних навчальних закладах. Отже, відповідач вважає, що посада бібліотекаря позашкільного навчального закладу Переліком не передбачена, тому враховуючи вищезазначене, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч.1 ст.48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-11) з 20.04.1978 року по 15.10.1986 року працювала на посаді бібліотекаря Водянської сільської бібліотеки; з 01.12.1987 року по 02.07.2007 року працювала на посаді бібліотекаря Водянської сільської бібліотеки та з 03.07.2007 року і до теперішнього часу працює на посаді завідуючої Водянською сільською бібліотекою (а.с.13-15).
Таким чином, копією трудової книжки БТ-І №5052045 підтверджується, що спеціальний бібліотечний стаж роботи позивача складає 38 років 11 місяців 10 днів, станом на досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку.
14.05.2018 року позивачу було оформлено пенсію за віком на загальних умовах, але, при виплаті першої пенсії їй не було виплачено грошову допомогу згідно з п.7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, у звязку із чим вона звернулася до Магдалинівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровської області щодо отримання десяти пенсій як особа, яка вийшла на пенсію за віком та має більше 30 років спеціального (бібліотечного) стажу.
Листом від 04.12.2018 року №978/02.26-21 «Про розгляд звернення» структурним підрозділом ГУ ПФУ в Дніпропетровської області позивачу було відмовлено у зарахуванні спеціального стажу за період праці бібліотекарем та відмовлено у виплаті грошової допомоги (а.с.12).
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Проте, судом встановлено, що не заперечується відповідачем, що при призначенні пенсії, позивачу не виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день її призначення.
Пунктом «е» ст.55 Закону №1788-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.
Згідно з Переліком №909, у розділі, який має назву «Освіта», вказано найменування закладів і установ, серед яких є «бібліотеки» та вказані посади «завідуючі, бібліотекарі».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бібліотеки та бібліотечну справу», бібліотека це інформаційний, культурний, освітній заклад, що має упорядкований фонд документів і надає їх у тимчасове користування фізичним та юридичним особам.
Статтею 6 Закону України «Про бібліотеки та бібліотечну справу» визначено, що за призначенням бібліотеки поділяються на: публічні (загальнодоступні); спеціальні академій наук, науково-дослідних інститутів, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій); спеціалізовані (для дітей, юнацтва, осіб з фізичними вадами). Публічні, спеціальні та спеціалізовані бібліотеки можуть об'єднуватися у централізовані бібліотечні системи.
Відомостями трудової книжки позивача підтверджується, що вона працювала саме у бібліотеці, яка була в складі Магдалинівської районної центральної бібліотечної системи.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про бібліотеки та бібліотечну справу», бібліотеки створюються з урахуванням соціально-економічних, національних, культурно-освітніх і виробничих потреб суспільства згідно з соціальними нормативами, встановленими відповідними органами державної влади. Бібліотеки можуть створюватися на основі усіх форм власності, передбачених законами України, засновниками бібліотек можуть бути органи державної влади, органи місцевого самоврядування, самоврядні організації, фізичні та юридичні особи, у тому числі поземні, в порядку, передбаченому законом. Бібліотека може не мати статусу юридичної особи та перебувати у складі підприємства, установи або організації. Ця стаття спростовує доводи відповідача, що бібліотека обов'язково повинна бути окремою юридичною особою.
Згідно з положеннями ч.1 ст.30 Закону України «Про бібліотеки та бібліотечну справу», на працівників незалежно від форм власності та статусу бібліотеки поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.
У прим.2 Постанови №909 вказано, що робота в установах і на засадах, передбачених переліком посад в даній постанові, дає право на пенсію за вислугою років незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Отже, суд вважає хибними твердження відповідача, який не визнає стаж роботи позивача на посадах завідуючої та бібліотекаря у бібліотеці, яка належить до комунальної власності.
Згідно з Законом України «Про бібліотеки та бібліотечну справу», бібліотека не обов'язково повинна бути юридичною особою, а також може бути при установі чи при підприємстві.
Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів №11 та № 14 (04 листопада 1950 року)) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року №137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.
Таким чином, суд вважає, що в Переліку №909 зазначено заклад «бібліотека» і посади «завідуючого» та «бібліотекаря», відповідно до вищенаведених норм законодавства, позивач має право на пенсію за вислугу років, досягнувши пенсійного віку та маючи відповідний страховий стаж, має право на отримання десяти місячних пенсій, станом на день її призначення, тому рішення Магдалинівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, оформлене листом від 04.11.2018 року №978/02.26-21 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача зарахувати позивачу періоди роботи до спеціального стажу роботи, та виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на час її призначення, у звязку із тим, що вона має бібліотечний стаж більше ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 262, 263 КАС України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Магдалинівського відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 04.11.2018 року №978/02.26-21 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, що надається на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи до спеціального стажу з 20.04.1978 року по 15.10.1986 року на посаді бібліотекаря Водянської сільської бібліотеки при Центральній районній бібліотечній системі смт.Магдалинівка, з 01.12.1987 року по 02.07.2007 року на посаді бібліотекаря Водянської сільської бібліотеки при Центральній районній бібліотечній системі смт.Магдалинівка, з 03.07.2007 року по 14.05.2018 року на посаді завідуючої Водянською сільською бібліотекою, та виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.