Справа № 0540/5256/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року справа №0540/5256/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника позивача Жданової І.М., представника відповідача Груєнка С.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінтервугілля" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 р. (повний текст виготовлений 01.10.2018 року у м. Слов'янськ) у справі № 0540/5256/18-а (головуючий І інстанції суддя Давиденко Т.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінтервугілля" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донінтервугілля" (далі - позивач) 03.07.2018 звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 31 січня 2018 року про зобов'язання сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість (а.с. 4-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 0540/5256/18-а у задоволені адміністративного позову відмовлено (а.с. 78-81).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на отримання сертифікату Торгово-промислової палати України від 10 березня 2015 року № 3483, яким було засвідчено факт настання обставин непереборної сили з 27 червня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння податків та обов'язкових платежів.

Крім того, у позивача в наявності є платіжні доручення, які підтверджують погашення податкового боргу за червень 2016 року на загальну суму 1 219 877, 00 грн.

Судом першої інстанції не було враховано, що позивач здійснює свою господарську діяльність у м. Торецьку, тобто на території, де здійснюється антитерористична операція.

Таким чином, апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог законодавства, що є підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «Донінтервугілля» зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Чехова, 1, перебуває на обліку як платник податків у Красноармійській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (а.с. 71-72).

04.01.2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області здійснена перевірка дотримання Договору про спільну діяльність від 03.08.2006 року б/н - уповноважена особа ТОВ «Донінтервугілля» з питання несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року від 19.07.2016 року вх. № , за результатами якої складений акт № 2/05-99-45-01/202876245.

Під час перевірки податковим органом вказано на порушення Договору про спільну діяльність від 03.08.2006 року б/н - уповноважена особа ТОВ «Донінтервугілля» вимог чинного законодавства, а саме, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ, п. 203.2 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість згідно податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року від 19.07.2016 року вх. № із затримкою понад 30 календарних днів на загальну суму ПДВ 341815, 83 грн. (а.с. 10-14).

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийняте податкове повідомлення - рішення від 31.01.2018 року № про зобов'язання Договору про спільну діяльність від 03.08.2006 року б/н - уповноважена особа ТОВ «Донінтервугілля» сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість 423, 426, 450, 457, 482, 487, 514, 516, 516, 522 днів в сумі 68363 грн. 17 коп. (а.с. 7).

Позивачем на спірне рішення була подана скарга до ДФС України, яка залишена без задоволення (а.с. 15-19).

Спірним у даній справі є правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення - рішення від 31.01.2018 року № про зобов'язання сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 68363 грн. 17 коп.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Нормою підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Статтею 9 Податкового кодексу України передбачено, що податок на додану вартість віднесений до загальнодержавних податків та зборів.

Як зазначалось раніше, під час перевірки вказано на порушення позивачем вимог пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ, п. 203.2 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України.

П. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок надання податкової декларації з ПДВ та строки розрахунків з бюджетом визначені статтею 203 Податкового кодексу України, відповідно до якої податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідальність за затримку сплати узгоджених сум податкових зобов'язань встановлена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Станом на дату прийняття спірного рішення податкового органу (31 січня 2018 року) антитерористична операція, розпочата відповідно до вказаного вище Указу Президента України, не припинена.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1669-VІІ "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669).

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк, Торецьк та м. Добропілля Донецької області.

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Кабінет Міністрів України 02 грудня 2015 року розпорядженням № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (далі - Перелік), і пунктом 3 вказаного розпорядження визнав такими, що втратили чинність, розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк, м. Торецьк та м. Добропілля Донецької області.

У відповідності до статті 10 Закону № 1669-VІІ протягом терміну дії цього закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно частин 1-3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону №1669-VІІ, вбачається, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Дія цього Закону поширювалась на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Вищезазначеним Законом Закон України "Про торгово-промислові палати в Україні" доповнений статтею 14-1, відповідно до якого Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Торгово-промисловою палатою України 10 березня 2015 року було засвідчено факт настання обставин непереборної сили з 27 червня 2014 року ТОВ «Енергоімпекс» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотримані законодавчих актів України, які стосуються справляння податків та обов'язкових платежів. Обставини непереборної сили продовжуються по теперішній час (а.с. 34).

Матеріалами справи підтверджено, що правонаступником ТОВ «Енергоімпекс» є ТОВ «Донінтервугілля». Позивач зареєстрований з 05.08.2016 року у м. Добропіллі та має відокремлені підрозділи - Філія «збагачувальна фабрика «Щербинівська» ТОВ «Донінтервугілля».

Також, суд апеляційної інстанції вказує на те, що з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України № 1797-VIII від 21.12.2016 року, яким підрозділ 10 «Інші перехідні положення" розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено ст. 38, за приписами п. 38.2 якої на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об'єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов'язань.

22 грудня 2017 року Донецьким окружним адміністративним судом прийнято рішення про стягнення коштів з рахунків у банках позивача в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 2 320 199, 65 грн. за позовом ГУ ДФС у Донецькій області, в склад якого входить зобов'язання, задеклароване по декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року на суму 672 928, 49 грн.

29 грудня 2017 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відстрочено виконання судового рішення від 22 грудня 2017 року у справі № 805/3973/17-а строком на 12 місяців до 22 грудня 2018 року (а.с. 20-27).

Крім того, перерахування коштів підтверджено платіжними дорученнями № 2165 від 15.07.2016 року, від 26.07.2016 року № 2221, від 29.07.2016 року (а.с. 31-33).

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідача № від 31 січня 2018 року про зобов'язання сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість є протиправним та підлягає скасуванню.

За унормуванням п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Частина 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення визначає неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінтервугілля" задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 р. у справі № 0540/5256/18-а скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінтервугілля" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 31 січня 2018 року про зобов'язання сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (, місцезнаходження: вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, м. Маріуполь, Донецька обл., 87526) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донінтервугілля" (, місцезнаходження: вул. Чехова, 1, Добропілля, Добропільський район, Донецька обл., 85000) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 4 405 грн. (чотири тисячі чотириста п'ять)

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 березня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць