Справа № 520/772/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 р. № 520/772/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79,м. Харків,61023) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017 та компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017;

- зобов'язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017 та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017;

- подати протягом п'ятнадцяті днів, з дня набрання судовим рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України. В період проходження військової служби в ХНУПС позивач перебував на фінансовому забезпеченні у ХНУПС та отримував грошове забезпечення. Позивач був звільнений з військової служби у Збройних Силах України наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.11.2017 №568. При цьому представник позивача зазначив, що до дня виключення позивача зі списку особового складу університету, ХНУПС не здійснив з позивачем розрахунок за усіма видами забезпечення, зокрема, з фінансового забезпечення. Також представник позивача зазначив, що позивач не давав згоду на виключення зі списків особового складу ХНУПС до проведення з ним усіх необхідних розрахунків. Позивачу індексація грошового забезпечення виплачена не була за період з 01.01.2016 по 20.12.2017. Проте, наказом начальника ХНУПС (по стройовій частині) від 20.12.2017 № 286 позивача виключено зі списків особового складу університету та з усіх видів забезпечення з 20.12.2017. У зв'язку з чим, 18.12.2018 позивач звернувся до ХНУПС із заявою про виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017 та виплату компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017. Водночас, представник позивача повідомив, що ХНУПС під час особистого прийому повідомив позивачу про відмову в задоволенні зазначеної заяви. З вказаною бездіяльністю ХНУПС щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення та компенсації за своєчасно не виплачену індексацію грошового забезпечення вважає протиправною, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач проти позову заперечував та подав через канцелярію суду письмовий відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах визначених чинним законодавством.

Також представником відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, з посиланням на те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, оскільки позивач фактично оскаржує наказ начальника Університету № 286 від 20.12.2017 року, яким при звільненні визначаються всі належні до виплати суми та інші види забезпечення.

Вирішуючи вказане клопотання представника відповідача, суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог, предметом даного спору є оскарження бездіяльності щодо не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017, а також компенсації за не виплачену індексацію.

Таким чином, відсутні правові підстави вважати, що в даному випадку позивач оскаржує звільнення його з публічної служби.

Згідно положень ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1 ст. 122 КАС України).

Таким чином, діюче законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених норм законодавства вбачається, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 95 КЗпП України, мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексацією грошових доходів населення є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Отже, індексація є державною соціальною гарантією та складовою заробітної плати (грошового забезпечення), відтак на вказану вимогу обмеження строку звернення до суду не поширюється.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави вважати, що позивачем пропущено строк на звернення до суду.

Таким чином, у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду належить відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

20.03.2019 року суддя перебувала у відрядженні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України. В період проходження військової служби в ХНУПС позивач перебував на фінансовому забезпеченні у ХНУПС та отримував грошове забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 30.11.2017 № 568 позивача звільнено з військової служби у Збройних Силах України.

Згідно Витягу з наказу ХНУПС (по стройовій частині) від 20.12.2017 № 268 позивача виключено зі списків особового складу університету та з усіх видів забезпечення з 20.12.2017 (а.с.8).

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивачу індексація грошового забезпечення виплачена не була за період з 01.01.2016 по 20.12.2017, що не заперечувалося представником відповідача у письмовому відзиві на позов.

У зв'язку з чим, 18.12.2018 позивач звернувся до ХНУПС із заявою про виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017 та виплату компенсацію за невчасно виплачену індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017 (а.с.10).

Водночас, представник позивача зазначив, що ХНУПС під час особистого прийому повідомив позивачу про відмову в задоволенні зазначеної заяви.

Не погоджуючись з тим, що відповідачем не виплачено індексацію за період з 01.01.2016 по 20.12.2017 та, відповідно, компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017, позивач звернувся до суду із даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Що стосується проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017, тобто за період проходження позивачем служби, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч.1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (абз.2 ч.3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Стаття 3 даного Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачає, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно ч. 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно п. 5. Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

З огляду на викладене, наявні правові підстави вважати, що грошове забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017 підлягає індексації.

Стосовно посилання відповідача на відсутність державного асигнування щодо виплати індексації у спірний період, суд не бере до уваги, оскільки відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.02.2019 по справі №820/6514/17, а також в постановах Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10.

Водночас, така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи положення ст. 245 КАС України, задля належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017, а також зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 по 20.12.2017, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушенням встановлених строків виплати саме нарахованих доходів (у тому числі грошового забезпечення).

Відтак, оскільки індексація грошового забезпечення не тільки не виплачувалась, але і не нараховувалась, тому вказані вимоги є безпідставними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017, а також зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення, за період з 01.01.2016 по 20.12.2017.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Таким чином, позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи те, що відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення після його набрання законної сили, суд вважає за можливе не встановлювати судовий контроль за виконанням даного рішення суду.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79,м. Харків,61023) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017.

Зобов'язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені І. Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 20.12.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківського національного університету Повітряних Сил імені І. Кожедуба (вул. Сумська, буд. 77/79,м. Харків,61023, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Горшкова О.О.