Справа № 826/9402/17
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9402/17 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-202-23 від 13 квітня 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року позов задоволено: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ф-202-23 від 13 квітня 2017 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить норми нормативно правових актів, при цьому не зазначено в чому саме полягає помилковість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, про що свідчить копія довідки про взяття на облік платника податків від 20 червня 2012 року №1090. Позивача, як платника податку, взято на облік Феодосійської об'єднаної державної податкової інспекції Автономної Республіки Крим 20 червня 2012 року.

24 грудня 2014 року відбулась зміна місцезнаходження реєстраційної справи позивача відповідно до повідомлення про зміну місцезнаходження, де позивача взято на податковий облік у державній податковій інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 квітня 2017 року №Ф-202-23, якою визначено, що станом на 31 березня 2017 року заборгованість недоїмки зі сплати єдиного внеску ОСОБА_3 становить 7 119,24 грн.

Скориставшись правом на адміністративне оскарження вказаної вимоги, позивачем подано відповідну скаргу, за результатом розгляду якої Державною фіскальною службою України прийнято рішення про залишення без задоволення, а вимоги від 13 квітня 2017 року №Ф-202-23 ГУ ДФС в м. Києві без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до пп. 1 ч.1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування! платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно пп. 1 ч.2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 3 статті 9 цього Закону встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пп. 6 ч. 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 7 ч.1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 25 Закону рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

За нормами розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20 квітня 2015 року № 449, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Зокрема, у випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Позивач вказує, що 05 січня 2015 року ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-202-23, відповідно до якої до ФОП ОСОБА_3 було встановлено заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 10 921 грн. 18 коп. Дана вимога була оскаржена позивачем в судовому порядку та задоволена у повному обсязі, у зв'язку з чим позивач вважає, що контролюючий орган доходів і зборів не мав права проводити коригування суми недоїмки, оскільки дана сума була в процесі оскарження і не підлягала ані сплати, ані коригуванню. Позивач також посилається на те, що контролюючий орган повинен був провести перевірку, а також зробити коригування в інформаційній системі органів доходів і зборів платника на підставі ухвали Київського апеляційного адміністративного суду по справі від 02 лютого 2016 року №826/74740/15.

Як зазначалося вище, ОСОБА_3 20 червня 2012 року була зареєстрована як фізична особа - підприємець в Геніченській ОДПІ (ВЕЗ Крим, м. Феодосія), а з 16 грудня 2014 року перебуває за основним місцем обліку в ДПІ Солом'янського району ГУ ДФС у м. Києві. Платником обрано спрощену систему оподаткування з 01 липня 2012 року.

За твердженням відповідача станом на 01 січня 2014 року згідно електронної бази ІС «Податковий Блок» Генічеською ОДПІ (ВЕЗ Крим, м. Феодосія) передано картку особового рахунку платника за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) з сумою заборгованості в розмірі 5 898,66 гривень.

За період з 01 січня 2014 року по 12 жовтня 2017 року в автоматичному режимі проведені нарахування IV кварталу 2013, І-ІV кварталу 2014, 1-ІV кварталу 2015, 1-IV кварталу 2016 та І-ІІ кварталу 2017 на загальну суму 19 605,99 гривень.

21 квітня 2015 року ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено коригування ІКП на підставі службової записки №394/26-58-23-01 та зменшено щоквартальних нарахувань на суму 3803,85 гривень.

ФОП ОСОБА_3 сплачено за період з 01 січня 2014 року по 12 жовтня 2017 року 10 357,56 гривень.

Згідно п.9 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464, тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Пунктом 12.3 ст. 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» №1636-УІІ визначено, що загальнодержавні податки і збори, визначені статтею 9 Податкового кодексу України, статтею 271 Митного кодексу України, єдиний внесок, встановлений Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», не справляються з доходів, отриманих юридичними особами (їх відокремленими підрозділами) та фізичними особами на тимчасово окупованій території, операцій та/або з інших об'єктів оподаткування ( в тому числі об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням) на тимчасово окупованій території.

Особи, які перебували на обліку в контролюючих органах або мали місцезнаходження (місце проживання) на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя на початок тимчасової окупації, звільняються від обов'язків сплати єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та виконання вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» під час провадження їхньої підприємницької діяльності на тимчасово окупованій території.

Особи, які перебували на обліку в контролюючих органах або мали місцезнаходження місце проживання) на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя на початок тимчасової окупації, звільняються від обов'язку подання до контролюючих органів декларацій крім митних декларацій), звітності та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів протягом строку тимчасової окупації та після її завершення.

Таким чином, у період з 20 лютого 2014 року по 16 грудня 2014 року до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 мав застосовуватися спеціальний режим справляння єдиного внеску, визначений пп. 1 п. 12.3 статті 12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», у відповідності до якого з останньої не справляється єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у вказаний період.

За твердженням апелянта, згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, заборгованість позивача станом на 31 березня 2017 року становить 7 119,24 грн. На підставі цих даних ГУ ДФС у м. Києві і сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 квітня 2017 року №Ф-202-23.

Разом з тим, з наведених вище норм та з урахуванням скасування судовим рішенням попередньої вимоги про сплату боргу, а також з огляду на специфічний податковий режим позивача, в якому фона перебувала певний проміжок часу, вбачається, що для того, щоб сформувати нову недоїмку, контролюючий орган доходів і зборів повинен був провести перевірку, а також зробити коригування в інформаційній системі органів доходів і зборів платника на підставі ухвали Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/74740/15 від 02 лютого 2016 року.

Проте, контролюючий орган доходів і зборів не надав доказів того, що ним були проведені документальна перевірка та відповідне коригування суми недоїмки, отже не вбачається жодних правових підстав щодо формування оскаржуваної вимоги.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року по справі №826/7470/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 05 січня 2015 року №Ф-202-23.

Крім того, з наявних матеріалів справи та пояснень сторін взагалі неможливо зробити висновок, на якій підставі податковим органом здійснювалось нарахування боргу, за який період виник борг, чи нараховувались на нього пеня та штраф, якщо так, то за який період. Також не зрозуміло, на якій підставі 21 квітня 2015 року ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві проводило коригування щоквартальних нарахувань та звідки взялась сума в розмірі 3 803, 85 грн., оскільки судове рішення щодо правомірності нарахування боргу було прийнято значно пізніше.

Задля з'ясування вказаних обставин справи судом було зроблено перерив у розгляді справи та надано відповідачу можливість підтвердити свою позицію відповідними поясненнями так доказом, проте, апелянтом не було додано до суду інформації, достатньої для визнання оскаржуваної вимоги правомірною.

З наведеного вбачається, що відповідачем протиправно винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 квітня 2017 року №Ф-202-23 без урахування всіх обставин справи, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку