Справа № 140/772/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/772/19
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, в якому просить визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 12 квітня 2018 року; зобовязати здійснити нарахування та виплату адресної грошової допомоги відповідно до заяви від 12 квітня 2018 року по 18 червня 2018 року; визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги відповідно до заяви від 19 червня 2018 року, зобовязати здійснити нарахування та виплату вказаної допомоги відповідно до заяви від 19 червня 2018 року.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, та місить такі недоліки.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як установлено частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921,00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як слідує із тексту позовної заяви, позивачем заявлено немайнові позовні вимоги до двох відповідачів. Відтак, судовий збір в даному випадку підлягає сплаті у розмірі 1536,80 грн. (1921,00 грн. х 0,04 х 2 = 1536,80 грн.).

Одночасно з поданням позову позивачем було заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначила, що предметом даного позову є захист соціальних прав, а тому наявні підстави для звільнення її від сплати судового збору відповідно до приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір». Також вказує, що їй надається правова допомога відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» як особі, яка відноситься до категорії осіб, яким в звязку із скрутним матеріальним становищем надається правова допомога безоплатно. Вважає вказану обставину доказом незадовільного матеріального становища.

Згідно з приписами частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» наведений вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Доказів про звільнення від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не надала.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як передбачено частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відтак, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлений виключний перелік умов, за яким позивачу може може бути відстрчено чи розстрочено сплату судового збору, зменшено або звільнено від його сплати. При цьому саме на позивача покладається обовязок довести обставини неможливості сплати судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням доступу до суду. Разом з тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2011 року у справі Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку з цим при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), відповідно до статтей 132-133 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З врахуванням наведених норм права, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 133 КАС України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За відсутності першорядної підстави для звільнення від сплати судового збору, другорядні підстави (такі як предмет позову) не можуть братися до уваги.

У статті 129 Конституції України, частині першій статті 8 КАС України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною другою статті 8 КАС України не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Суд зазначає, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення, чи звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану позивача.

З урахуванням вимог статті 133 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Без надання позивачем документальних доказів його майнового стану, суд не має можливості задовольнити вказане клопотання та звільнити його від сплати судового збору.

Варто також зауважити, що виплата щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оформляється і виплачується в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, зокрема на оплату житлово-комунальних послуг». Отже, саме лише звернення особи із заявою про надання зазначеної виплати не є підтвердженням її скрутного матеріального становища.

Обґрунтовуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач посилається також на висновки у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір», де зокрема зазначено, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Проте в підтвердження скрутного матеріального становища ОСОБА_1 не надає жодного доказу.

Відтак, наведені у вищевказаному клопотанні доводи позивача не є обґрунтованими та не свідчать про наявність підстав для його задоволення.

У рішенні від 26 липня 2005 року в справі «Kniat v. Poland» Європейський суд з прав людини вказав на те, що при вирішенні питання про звільнення особи від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо) особи, чи наявне в неї рухоме чи нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового становища.

До матеріалів адміністративного позову позивачем додано довідку Волинської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» від 10 квітня 2018 року № 03/07-50, з якої слідує, що ОСОБА_1 прийнята на посаду бухгалтера І категорії Відділу з питань ведення бухгалтерського обліку розрахунків з контрагентами Волинської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» з 02 квітня 2018 року (наказ від 02 квітня 2018 року № 606/К). Як зазначає сама позивач, вона працює там й на сьогоднішній день.

Оскільки позивач працевлаштована, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі не надано, тому за таких обставин відсутні достатні підстави для звільнення її від сплати судового збору.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк слід усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 1536,80 грн. (оригінал платіжного документу) або надання документів, що підтверджують скрутний майновий стан позивача (довідка про доходи, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, наявність пільг тощо) в обґрунтування клопотання щодо звільнення від сплати судового збору.

Керуючись статтями 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рожищенської районної державної адміністрації, Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву і додані до неї документи будуть повернуті позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ж.В. Каленюк