Справа № 160/2718/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

26 березня 2019 р.Справа №181зп-19/160/2718/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання протиправним та скасування наказу №01-О від 04.03.2019р. -
25.03.2019р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Голови Дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №01-О від 04.03.2019р. "Про затвердження складу комісії з реорганізації Першого дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги".
Одночасно із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову, а саме:
- до набрання чинності остаточним рішенням суду по даній справі заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії або приймати будь-які рішення щодо процесу реорганізації Першого дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Вказану заяву позивач обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Окрім того, позивач вказує на очевидні ознаки протиправності рішення відповідача, які полягають у тому, що відповідач взагалі не мав права втручатися в реорганізацію Першого дніпровського місцевого центру та це призводить до явного порушення прав, свобод та інтересів позивача. Також і позивач вказує на те, що судовий розгляд даної справи може зайняти значний проміжок часу, протягом якого будуть вчинятися подальші дії з припинення Першого дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та його ліквідації, що матиме незворотні наслідки. З огляду на викладене, з метою недопущення негативних наслідків, що можуть настати у зв'язку з виконанням оспорюваного наказу до вирішення судом даного спору, позивач просить застосувати заходи забезпечення позову відповідно до ст.ст.150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Розглянувши вищевказану заяву заявника про забезпечення позову, вивчивши надані докази на підтвердження поданої заяви, суд не находить обґрунтованих підстав для задоволення даної заяви, виходячи з наступного.
Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову згідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи з таких підстав, а саме:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом якого він звернувся або має намір звернутися до суду;
- очевидними є ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю ч.1, ч.2 ст. 150 вказаного наведеного Кодексу.
За приписами п.2, п.4 ч.1 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
У відповідності до вимог ч.1, ч.5 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
При цьому, відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008р. Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.
Разом з тим, заява заявника про забезпечення позову, а також і додані до даної заяви докази, не містять посилань на конкретні обставини, що свідчать про наявність обставин, що можуть ускладнити в майбутньому поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів підприємства, за захистом яких він звертається до суду.
Також, судом не може бути обрано підставою для вжиття заходів забезпечення позову посилання заявника на очевидні ознаки протиправності та незаконності оспорюваного наказу №01-О від 04.03.2019р., зважаючи на наступне.
Зі змісту адміністративного позову та заяви про забезпечення позову вбачається, що підставою для звернення позивача до суду є, зокрема, прийняття протиправного, на думку позивача, наказу №01-О від 04.03.2019р., що підлягає скасуванню.
В адміністративних справах з приводу оскарження правового акта індивідуальної дії, в даному випадку, зокрема, наказу відповідача, забезпечуючи такий позов шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії або приймати будь-які рішення щодо процесу реорганізації Першого дніпровського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.
Отже, заявником не доведено обґрунтованими доказами існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення по адміністративній справі, або, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності у даній адміністративній справі хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України та не надано відповідних доказів на підтвердження існування небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.
За таких обставин, у Дніпропетровського окружного адміністративного суду відсутні підстави для задоволення заяви заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/2718/19 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2