Справа № 826/13481/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2018 у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням доповнень, просила:

- визнати протиправними дії Національного агентства з питань запобігання корупції після отримання повідомлення ОСОБА_2 від 19.05.2017;

- зобов'язати Національне агентство з питань запобігання корупції провести повну перевірку декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (звітні, уточнені) за 2016 рік ректора Національного лісотехнічного університету ОСОБА_3;

- зобов'язати Міністерство освіти і науки України провести перевірку дотримання посадових обов'язків ректором Національного лісотехнічного університету ОСОБА_3;

- зобов'язати Міністерство освіти і науки України провести службове розслідування щодо фактів причетності ректора Національного лісотехнічного університету ОСОБА_3 до корупційних дій, факт вчинення яких зазначеним керівником ВНЗ підтверджено ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29.02.2018 у справі № 464/5567/15к.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2018 позов ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати її, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що позивач без обґрунтування належним чином причин поважності неприбуття не з'явилась у судові засідання 16.05.2018 та 12.06.2018, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за відсутності позивача (представника позивача) до суду першої інстанції не надходило.

Апелянт у своїй скарзі зазначає про наявність факту незаконного збагачення ректора Національного лісотехнічного університету ОСОБА_3, на необхідності термінового виконання НАЗК наданих їй повноважень, на неповноті та недостовірності відомостей, зазначених у декларації вказаної особи за 2016 рік, на корупційному переслідуванні її родини та на вимаганні хабара. Також, апелянт посилається, зокрема на зневажливе ставлення судді до делегованих повноважень, до членів громади, на те, що судом першої інстанції їй було створено штучні перешкоди в доступі до правосуддя. З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.10.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено попереднє засідання на 20.11.2017.

У підготовче засідання 20.11.2017 сторони не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

20.11.2017 від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в Залізничному районному суді м. Львова.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.11.2017 призначено підготовче судове засідання в режимі відеоконференції на 22.01.2018.

У підготовче судове засідання 22.01.2018 позивач не з'явилася, від неї повернувся конверт з довідкою про повернення за закінченням встановленого терміну зберігання. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалась, засідання було відкладено на 13.02.2018.

У підготовче судове засідання 13.02.2018. позивач також не з'явилася, від неї повернувся конверт з довідкою про повернення за закінченням встановленого терміну зберігання. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалась, засідання було відкладено на 16.03.201.

19.02.2018 від позивача надійшло клопотання про перенесення засідання, призначеного на 12.02.2018, на іншу дату.

У підготовчому судовому засіданні 16.03.2018 у режимі відеоконференції, суд ухвалив залучити до участі у справі третю особу - ОСОБА_3 та відкласти попереднє судове засідання на 17.04.2018.

У підготовчому судовому засіданні 17.04.2018 у режимі відеоконференції, представником позивача було заявлено клопотання про оголошення перерви для надання часу на оформлення письмової заяви про відвід судді Каракашьяна С.К.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.04.2018 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 16.05.2018.

У підготовче судове засідання в режимі відеоконференції з Залізничним районним судом м. Львова 16.05.2018 представник позивача не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2018 було відкладено розгляд справи на 12.06.2018.

12.06.2018 у підготовче судове засідання в режимі відеоконференції із Залізничним районним судом м. Львова представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить наявний в матеріалах справи поштовий конверт з довідкою про повернення за закінченням терміну зберігання.

Всі процесуальні документи направлялись на адресу позивача, зазначену в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1.

Причини неявки у судові засідання в Залізничний районний суд м. Львова суду першої інстанції не повідомлені, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило.

У зв'язку з зазначеними обставинами суд першої інстанції визнав причини неявки позивача у судові засідання 16.05.2018 та 12.06.2018 неповажними.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1, 2 ст. 124 КАС України передбачено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі, з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Частиною 11 статті 126 КАС України передбачено, що в разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно зі ст. 128 КАС України в разі відмови адресата від одержання повістки особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці, засвідчує її власним підписом і негайно повертає до адміністративного суду. Особа, яка відмовилася одержати повістку, вважається такою, що її повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

У ч.ч. 1, 2 ст. 131 КАС України визначено, що учасники судового процесу зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов'язані завчасно повідомити про це суд.

У ч.ч. 1, 4 ст. 45 КАС України чітко визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Пунктом 4 частини 1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано порядок повідомлення судом осіб, які беруть участь у справі, про дату, час та місце судового розгляду шляхом направлення їм судових повісток, зокрема рекомендованим поштовим повідомленням.

При цьому, повернення до суду поштового конверту як з відміткою про вручення поштового відправлення, так і з відмітною «за закінченням терміну зберігання» є достатніми правовими підставами вважати, що особа повідомлена належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 803/601/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, зазначене кореспондується з обов'язком осіб, які беруть участь у справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні докази, якими підтверджується факт належного повідомлення позивача про судовий розгляд її справи, зокрема 16.05.2018, 12.06.2018, та факт її неявки у вказані судові засідання без повідомлення суду будь-яких причин та/або надіслання клопотання про розгляд справи за її відсутності (та/або відсутності її представника).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем її процесуальних прав залежить від її власного волевиявлення і застосування судом процесуальних наслідків у вигляді залишення без розгляду позовної заяви через повторну неявку позивача, повідомленого належним чином, є заходом реагування на зловживання нею своїми процесуальними правами та затягування судового розгляду.

При цьому, обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 по справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Посилання апелянта на зневажливе ставлення судді до делегованих повноважень, до членів громади, на те, що судом першої інстанції їй було створено штучні перешкоди в доступі до правосуддя, є голослівними та спростовуються матеріалами справи.

Доводи апелянта про наявність факту незаконного збагачення ректора Національного лісотехнічного університету ОСОБА_3, необхідність термінового виконання НАЗК наданих їй повноважень, на неповноту та недостовірність відомостей, зазначених у декларації вказаної особи за 2016 рік, на корупційне переслідуванні її родини та на вимагання хабара колегія суддів до уваги не бере, оскільки предметом розгляду судом апеляційної інстанції у межах даного апеляційного провадження є виключно процесуальне питання щодо залишення позовної заяви без розгляду, а не вирішення спору по суті позовних вимог.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності залишення позовної заяви без розгляду, яким було повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог ст. 242 КАС України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 22.03.2019.