Справа № 826/5067/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5067/18 Головуючий у І інстанції - Григорович П.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив визнати протиправними дії НАЗК в особі Голови НАЗК, що виявилися у відмові отримати декларацію фізичної особи-громадянина України; зобов'язати НАЗК в особі членів НАЗК прийняти декларацію фізичної особи - громадянина України ОСОБА_2 протягом п'яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду; зобов'язати посадових осіб - членів НАЗК знищити подану ОСОБА_2 декларацію та надати останньому документ, щодо підтвердження того, що декларація не збережена та не оприлюднена через протиправність діянь суб'єкта владних повноважень.

15 січня 2019 року під час розгляду справи в суді першої інстанції Національним агентством з питань запобігання корупції заявлено клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги з посиланням на те, що оскаржувана ухвала відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2018 року (суддя Власенкова О.О.) відкрито спрощене провадження по справі.

16 травня 2018 року Позивачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.33).

В подальшому, відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями, дану справу розподілено на суддю Григоровича П.О.(а.с. 39).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2018 року прийнято справу до провадження суддею Григоровичем П.О. та призначено судове засідання на 16 серпня 2018 року.

16 серпня 2018 року відкладено судове засідання на 18 вересня 2018 року з метою отримання додаткових доказів від Відповідача та необхідністю завчасного ознайомлення Позивача з такими доказами, що підтверджується протоколом судового засідання від 16 серпня 2018 року (а.с. 60-62).

17 вересня 2018 року електронною поштою до суду надійшла заява-клопотання від представника позивача ОСОБА_3, в якій останній повідомляє про обізнаність щодо судового засідання, призначеного на 18 вересня 2018 року о 10:40, та одночасно просить надати йому час для отримання від Відповідача та Третіх осіб оригіналів відповідей на адвокатські запити для долучення їх до уточненого позову по справі (а.с.65 том 1).

Також, представник Позивача в заяві-клопотання повідомляє про тяжкий стан здоров'я Позивача, що унеможливлює його безпосередню участь в судовому засіданні 18.09.2018, а також про те, що позивач категорично заперечує проти продовження розгляду справи без його особистої участі і надання пояснень.

18 вересня 2018 року в судове засідання Позивач та/або його представник не прибули, хоча про дату час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою Позивача на звороті повістки від 16 серпня 2018 року (а.с.63 том 1), яка була отримана останнім безпосередньо за наслідками проведеного судового засідання 16 серпня 2018 року, в якому був присутній особисто позивач та його представник - ОСОБА_3, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.60-62 том 1).

За наслідками проведеного судового засідання 18 вересня 2018 року, розгляд справи було відкладено на 22 жовтня 2018 року о 09:00, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 188 - 189).

У той же час, 18 вересня 2018 року о 10:11 год. представником Позивача ОСОБА_4 особисто через відділ документального обігу та контролю (канцелярію) суду було подано заяву-клопотання про долучення до матеріалів справи доказів в електронному та паперовому вигляді (а.с.66 том 1).

Повістка про виклик Позивача в судове засідання 22 жовтня 2018 року отримана Позивачем 25 вересня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 790 (а.с. 193 том 1).

22 жовтня 2018 року судове засідання не відбулось та знято з розгляду по технічних причинам. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, розгляд справи відкладено, що підтверджується довідкою від 22 жовтня 2018 року (а.с. 214 том 1).

Як наслідок, проведення судового засідання призначено на 26 листопада 2018 року о 09:00 год.

Повістка про виклик Позивача в судове засідання 26 листопада 2018 року отримана Позивачем 31 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 094 (а.с.218 том 1).

Однак, в судове засідання 26 листопада 2018 року Позивач та/або його представник не прибули, з заявами/клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності до суду не звертались.

Враховуючи відсутність у суду станом на 26 листопада 2018 року будь-якої інформації про причини неприбуття позивача в судове засідання, повідомленого належним чином, з метою з'ясування даних обставин, судове засідання було перенесено на 15 січня 2019 року (а.с. 220 - 221 том 1).

В той же час, вже після закриття судового засідання 26.11.2018 о 9:16 год, представником позивача та позивачем о 10:39 год. через відділ документального обігу та контролю (канцелярію) суду подано клопотання про призначення судового засідання, в якому, в обґрунтування причин неявки позивача в судове засідання, зазначено наступне.

Так, сторона позивача зазначає про те, що в повістці про виклик в судове засідання на 26.11.2018 було зазначено місце його проведення - зала судових засідань №2, в той час як сторона позивача очікувала проведення судового засідання біля зали судових засідань №3, адже попередні судові засідання проводились в даному залі.

Враховуючи вищенаведене, 15 січня 2019 року в судовому засіданні, на підставі усних пояснень Позивача та його представника, судом першої інстанції встановлено наявність обставин не прибуття сторони Позивача в судове засідання 18 вересня 2018 року та повторного не прибуття Позивача в судове засідання 26 листопада 2018 року без поважних причин, та не подання Позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що Позивач та його представник повторного не прибули в судове засідання без поважних причин, та не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому відповідно до пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України залишив дану позовну заяву без розгляду.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 44 КАС України особи які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Положеннями частини 5 статті 205 КАС України передбачено, що у разі повторної

неявки позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що необхідною умовою для залишення позовної заяви без розгляду є повторність неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду і відсутність поважних причин такого неприбуття в судове засідання або неповідомлення ним про причини неприбуття, за умови також відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі.

Під повторністю неприбуття в судове засідання позивача необхідно розуміти послідовне неприбуття в судове засідання позивача чи його представника двічі чи більше разів.

Поважність причин неприбуття оцінюється судом у кожному конкретному випадку окремо з метою визначення правових наслідків такого неприбуття.

Так, поважними причинами можуть бути визнані захворювання, що перешкоджає прибуттю до суду, відрядження, несвоєчасне отримання повістки тощо за умови надання належних доказів в підтвердження наведених обставин.

Отже, при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід відповісти на такі питання: чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для залишення позовної заяви без розгляду були висновки суду першої інстанції щодо повторної неявки Позивача у судові засідання, призначені на 18.09.2018 року та на 26.11.2018 року та, зокрема, неповідомлення суду про причини такої неявки.

Матеріали справи підтверджують належне повідомлення Позивача про дату час і місце судового засідання, на вказані дати.

Проте, як встановлено колегією суддів 17 вересня 2018 року представником Позивачем було подано клопотання, в якому повідомлено про тяжкий стан здоров'я Позивача, що унеможливлює безпосередньо участь особи у розгляді справи 18 вересня 2018 року (а його особиста участь і надання особистих пояснень є обов'язковою) та просить вважати таку причину відсутності поважною.

Відповідно до протоколу від 18 вересня 2019 року суд першої інстанції зазначив про першу неявку Позивача та постановив, що поважність буде встановлено. Суд оголосив про відкладення розгляду справи на 22 жовтня 2018 року 09:00.

Згідно з довідкою від 22 жовтня 2018 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось та знято з розгляду по технічним причинам. Причини неявки Позивача поважними чи неповажними не визнавались.

26 листопада 2018 року суд першої інстанції зазначив в протоколі судового засідання, що представник Позивача та Позивач не з'явились, і неявка в судове засідання 18 вересня 2018 року не підтверджена належними доказами поважності неприбутті в судове засідання та від Позивача не надійшло жодних заяв та клопотань, про причини суд опитає в наступному судовому засіданні, та оголошено про відкладення розгляду справи.

У судових засіданнях 18.09.2018 року та 26.11.2018 року суд першої інстанції відклав розгляд справи, відповідно до 20.10.2018 року та до 15.01.2019 року не вирішуючи питання поважності чи не поважності причин неявки Позивача.

Відповідно до довідки від 22.10.2018 року адміністративна справа № 826/5067/18 знята з розгляду по технічним причинам. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, розгляд справи відкладено (а.с. 214).

Відсутність Позивача у судому засіданні 26 листопада 2018 року обґрунтована в клопотанні останнього тим, що в повістці про виклик в судове засідання на 26.11.2018 року було зазначено місце його проведення - зала судових засідань № 2, а всі попередні слухання проводились в залі № 3, він особисто перевірив місце проведення засідання і з'ясував, що дійсно засідання будуть проводитись в залі № 3 як це зазначено в оголошенні на дверях кабінету судді, коли він підійшов до зали № 3, то виявилось що засідання вже розпочалось і перенесено через неявку Позивача (а.с. 224 том 1).

Крім того, колегією суддів встановлено, що зазначене вище клопотання датоване 26.11.2019 року 09:20 год. і зареєстроване Окружним адміністративним судом м. Києва за вх. № 119469/18 26.11.2019 року.

Разом з цим, Позивач прибув в судове засідання призначене на 15 січня 2019 року надав пояснення щодо не прибуття у судові засідання на 18 вересня 2018 року та 26 листопада 2018 року, а також заперечував проти задоволення клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

Питання про залишення адміністративного позову без розгляду (п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України) вирішувалось 15 січня 2019 року за участю всіх учасників справи.

За вказаних обставин, причини неприбуття Позивача (представника) в судові засідання у даній справі 18 вересня 2018 року та 26 листопада 2018 року не визнавались судом першої інстанції неповажними, що виключає факт повторного неприбуття в судове засідання без поважних причин, як обов'язкову підставу для залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Аналогічний правовий висновком висловлений Верховним Судом у постанові від 07 березня 2019 року по справі № 753/9157/16-а (№ К/9901/10277/18).

Тобто, судом першої інстанцій не враховано приписи статті 9 КАС України, відповідно до яких розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин у справі.

При цьому, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами Позивача, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави 15 січня 2019 року виносити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції передчасно без перевірки усіх обставин справи, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

За ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Серед іншого, використовуючи правові висновки Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Golder v.the United Kingdom" від 21.02.1975 року), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями ( рішення "Guerin v. France" від 29.07.1998) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення "Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998 року).

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, виходячи з норм міжнародного права, колегія суддів дійшла висновку, що залишення позовної заяви без розгляду унеможливить доступ Позивача до правосуддя шляхом судового розгляду справи.

Колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та вважає помилковими посилання Позивача у прохальній частині апеляційної скарги про розгляд справи по суті та задоволення адміністративного позову у повному обсязі, оскільки згідно із положеннями частини 3 статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Розглянувши доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали про направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 205, 240, 241, 242, 243, 248, 308, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Г.В. Земляна

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 19.03.2019 року.