Справа № 826/20087/16
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року (справу розглянуто у порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач, Дочірнє підприємтсво «Рітейл Центр» (далі - ДП «Рітейл Центр», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу ВПП від 7 вересня 2016 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на загальну суму 8 717,50 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

У прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить здійснювати розгляд справи за участі представника апелянта.

Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для задоволення клопотання про вихід із письмового провадження та проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, працівниками Головного управління ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку магазину, що належить позивачеві, за адресою: вул. Інтернаціональна, 6, м. Фастів, Київська область, за результатами якої складено акт перевірки від 18 серпня 2016 року (реєстраційний від 25 серпня 2016 року №0086/28/10/РРО/38734018, далі - акт перевірки).

Даним актом зафіксовано висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог пункту 2.6 глави 2 Положення, зокрема, вказано, що суб'єктом господарювання не забезпечено обліку готівки у повній сумі їх фактичного надходження у КОРО на підставі фіскального звітного чека за 14 лютого 2016 року №1393, надрукованого на РРО №, а саме своєчасного у день одержання відображення у графі 5 розділу 2 КОРО № не виконано обліковий запис та не оприбутковано у встановленому порядку готівкові кошти на загальну суму 1743,50 грн. Також зазначено, що вказані готівкові кошти не підтверджені відповідним обліковим записом у КОРО.

На підставі висновків акта перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 7 вересня 2016 року №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 8717,50 грн за порушення пункту 2.6 глави 2 Положення.

Не погоджуючись із вказаним податковим-повідомленням рішенням позивач оскаржив їх у порядку адміністративного оскарження до контролюючого органу.

Рішенням про результати розгляду скарги відповідачем від 17 листопада 2016 року №24736/6/99-99-03-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем пункту 2.6 Положення, відтак визначення контролюючим органом у спірному податковому повідомленні-рішенні штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 8 717, 50 грн. є неправомірним.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 (далі - Положення) оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму їх фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно пункту 2.6 Глави 2 Положення, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (РРО) або використанням розрахункової книжки (РК) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Згідно пункту 1.2 Глави 1 цього Положення оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Стаття 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 р. № 265/95-ВР визначає, що книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до пункту 5 Розділу 4 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженому наказом Міністерства фінансів України № 547 від 14 червня 2016 р. та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05 липня 2016 р. за № 920/29050, використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає, зокрема, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Пунктом 1 Указу Президента України № 436/95 від 12 червня 1995 р. «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до юридичних осіб всіх форм власності, фізичних осіб - громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійних представництв нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 7.16. Положення передбачено, що під час перевірки органами контролю повного і своєчасного оприбуткування коштів, що надійшли до каси від здійснення господарської діяльності, записи в касовій книзі звіряються за сумами та строками з даними відповідних прибуткових касових ордерів (із залученням у разі потреби таких виправдних документів: розрахункових документів, квитанцій до прибуткових касових ордерів, рахунків-фактур, товарно-транспортних і податкових накладних тощо).

Перевіряється також проведення записів щодо реєстрації зазначених ордерів (за сумами і датами) у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач надавав до суду копії: прибуткового касового ордеру №549 від 14 лютого 2016 року на суму 2 143,50 грн. (з зазначеною підставою - інкасація грошових коштів в касу магазину); книги КОРО із записами оприбуткування коштів за період який перевірявся та номеру денного Z звіту; також копію фіскального чека № від 14 лютого 2016 року, яким підтверджується друк вищевказаного денного Z звіту.

Таким чином, отримання вищезгаданої суми було проведено через РРО, на підставі прибуткового касового ордеру №549 від 14 лютого 2016 року, про що свідчить фіскальний звітний чек (Z-звіт), а її оприбуткування відображено у розділі 2 книзі обліку розрахункових операцій, тобто позивачем забезпечена належна, своєчасна та повна фіксація готівки.

Колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні, а апелянтом не надано жодного підтвердження доводів Офісу великих платників податків ДФС про нездійснення позивачем в день одержання готівкових коштів у повній сумі їх фактичного надходження у КОРО (копії відповідної КОРО позивача на момент складення акту фактичної перевірки, фіскального звітного чеку за відповідний період).

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідачем як суб'єктом владних повноважень, не доведено факт порушення позивачем пункту 2.6 Положення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Дочірнього підприємства «Рітейл Центр» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 20.03.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма