Справа № 160/185/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2019 року Справа № 160/185/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "МЕТАЛРЕСУРС" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
08.01.2019 року Приватне підприємство "МЕТАЛРЕСУРС" (далі - ПП МЕТАЛРЕСУРС, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати:
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що порушення позивачем податкового законодавства є лише припущенням відповідача, оскільки реальність господарських операцій позивача з ТОВ ФЛЕШКОРП за період з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року, з ТОВ ЛОНДИНОС за період з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року, з ТОВ СІЗЕРЛЕНД за період з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року, з ТОВ МЕДІУМ ПРОЙМ за період з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року, з ТОВ МАРЕЛ ТРЕЙДІНГ за період з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року, з ТОВ ВАЙТ УНІВРС за період з 01.11.2017 року по 30.11.2017 року підтверджуються первинними документами згідно яких відбувався рух активів в процесі здійснення цих операцій, а тому відсутній підстави для визначення позивачу податкових зобов'язань. Допущені контрагентами позивача порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність саме до останніх та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 17.09.2018 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 14.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області надано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Відповідач також зазначив, що у ході перевірки були виявлені обставини, які дають підстави вважати, що господарські операції позивача з контрагентами в охоплений перевіркою період були вчинені виключно з метою мінімізації податкових зобов'язань та завищення податкового кредиту.
05.02.2019 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 15.02.2019 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача та не надання відзиву на позов; 15.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 05.03.2019 року.
В судовому засіданні 05.03.2019 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов. Представники відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновком документальної позапланової виїзної перевірки встановлені порушення:
- за березень 2016 року у сумі 28 956 грн.;
- за листопад 2016 року у сумі 99 961 грн.;
- за січень 2017 року у сумі 49 800 грн.;
- за лютий 2017 року у сумі 14 872 грн.;
- за листопад 2017 року у сумі 227 680 грн.;
Вважаючи, прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинами, суд виходить з наступного.
Встановлення мети та факту порушення встановленого порядку оподаткування, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для висновку про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірних операцій, що відображені в податковому обліку.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Також належить враховувати вимоги Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Про наявність протиправної податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про:
- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;
- відсутність первинних документів обліку.
Виникнення спору обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших суб'єктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо пов'язано із діями таких суб'єктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів податковий кредит формується шляхом маніпулювання податковою звітністю. Це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Виходячи із практики недопущення відображення в податковому обліку таких операцій вирішальним є підтвердження реальності операцій іншими належними та допустимими доказами, ніж видаткова та податкова накладна.
З матеріалів справи вбачається, що за перевіряємий період позивач мав взаємовідносини з такими контрагентами: ТОВ «ФЛЕШКОРП», ТОВ «ЛОНДИНОС», ТОВ «СІЗЕРЛЕНД», ТОВ «МЕДІУМ ПРАЙМ», ТОВ «МАРЕЛ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «БАЙТ УНІВЕРС».
Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «ФЛЕШКОРП», суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ПП МЕТАЛРЕСУРС (покупець) та ТОВ ФЛЕШКОРП (продавець) укладено договір поставки №5 від 28.02.2016 року, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю товар згідно специфікацій до договору, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і оплатити його на умовах, передбачених договором.
Відповідно до специфікації №2 від 04.03.2016 року до договору №5 від 28.02.2016 року, постачальник зобов'язується поставити покупцю товар (дріт порошковий ПП-НГМ-14С-60 у кількості 3800 кг., круг 300 мм у кількості 1,675 т., лист 90 мм у кількості 4,21 т., лист 100 мм у кількості 4,58 т., електроди АНО 4 (БаДМ) д. 5мм у кількості 0,8 т., вентилятор обдуву з двигуном AIP80B4Y3 220/380V 1.5 k W на ДПЕ-54 у кількості 5 шт., вентилятор обдуву з двигуном AIP80B4Y3 220/350V 3.2 k W на ДЕ-816 у кількості 2 шт., вентилятор обдуву з двигуном AIP80B4Y3 220/350V 1.5 k W на ДПВ-60 у кількості 8 шт.,) на загальну суму 524 871,20 грн., крім того ПДВ - 104 974,24 грн.
17.05.2016 року сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №5 від 28.02.2016 року.
На підтвердження виконання умов договору надано видаткову накладну №48 від 11.03.2016 року на загальну суму 524871,20 грн., крім того ПДВ 104974,24 грн., податкову накладну №48 від 11.03.2016 року на суму 524 871,20 грн., крім того ПДВ - 104 974,24 грн., рахунок №48 від 11.03.2016 року для сплати за поставлений товар на загальну суму 524871,20 грн., крім того ПДВ 104974,24 грн., товарно-транспортну накладну №48-03 від 11.03.2016 року.
Відповідно до договору уступки права вимоги №12 від 27.05.2016 року, укладеного між ТОВ ФЛЕШКОРП (первісний кредитор) та ТОВ ВЕРДЕ ТОРГ (новий кредитор) і ПП МЕТАЛРЕСУРС (боржник), первісний кредитор поступається, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобов'язань за договором №5 від 28.02.2016 року, а саме: перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок нового кредитора у сумі 258 419,50 грн.
На виконання умов вказаного договору позивач перерахував кошти у загальній сумі 258 419,50 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ ВЕРДЕ ТОРГ, на підтвердження чого надано платіжні доручення №401 від 09.06.2016 року, №498 від 31.08.2016 року, №524 від 27.09.2016 року.
Відповідно до договору уступки права вимоги №27/1 від 29.03.2017 року, укладеного між ТОВ ФЛЕШКОРП (первісний кредитор) та ТОВ СТОР ЕКСПО (новий кредитор) і ПП МЕТАЛРЕСУРС (боржник), первісний кредитор поступається, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобов'язань за договором №5 від 28.02.2016 року, а саме: перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок нового кредитора у сумі 536 523,74 грн.
На виконання умов вказаного договору позивач перерахував кошти у загальній сумі 536 523,74 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ СТОР ЕКСПО, на підтвердження чого надано платіжне доручення №967 від 16.01.2018 року.
До матеріалів справи позивачем надано первинні документи щодо реалізації товарів, придбаних у ТОВ ФЛЕШКОРП, зокрема видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання ТМЦ, акти на списання ТМЦ.
Однак, суд звертає увагу, що під час перевірки, контролюючим органом не підтверджено придбання вказаних товарів саме у контрагента - ТОВ ФЛЕШКОРП на підставі договору поставки №5 від 28.02.2016 року, з наступних підстав.
З акту перевірки відомо, що аналізом податкової та фінансової звітності ТОВ ФЛЕШКОРП встановлено відсутність у підприємства матеріально-технічної та технологічної можливості здійснення зберігання, навантаження/розвантаження оформлення обсягів ТМЦ та відсутністю придбання у третіх осіб послуг по забезпеченню їх, відсутність трудових ресурсів.
Крім того, згідно аналізу Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) ТОВ ФЛЕШКОРП придбано ТМЦ, які реалізовані позивачу, у ТОВ ДЖЕТА ТРЕЙД.
Проте, у ТОВ ДЖЕТА ТРЕЙД відсутнє придбання відповідної номенклатури товару, відсутня технічна, матеріальні та трудова можливість для їх створення, що свідчить про обрив ланцюга походження товару, реалізованого ПП МЕТАЛРЕСУРС.
Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «ЛОДИНОС», суд зазначає наступне.
Матеріалами справи встановлено, що між ПП МЕТАЛРУСЕРС (покупець) та ТОВ ЛОДИНОС (продавець) укладено договір поставки №27 від 21.11.2016 року, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю товар згідно специфікації до договору , а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до специфікації №1 від 21.11.2016 року до договору №27 від 21.11.2016 року, постачальник зобов'язується поставити покупцю товар (вісь натяжна ЕКГ-5 у кількості 1 шт., дріт СВ 1.60 мм св08Г2С у кількості 1005 кг., дріг ПП-НГМ-14С-60 у кількості 1050 кг., бабіт Б16 у кількості 270 кг., бабіт Б83 у кількості 270 кг., лист 16 мм у кількості 2,4 т., лист 90 мм у кількості 4,78 т., лист 100 мм у кількості 5,33 т.) на загальну суму 499 805 грн., крім того ПДВ - 99 961 грн.
Відповідно до актів списання ТМЦ, актів здачі-приймання виконаних робіт, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання ТМЦ встановлено, що отримані товари від ТОВ ЛОНДИНОС списані позивачем при власному виробництві, виконанні робіт та реалізовано контрагентам-покупця.
Під час встановлення походження товару саме від ТОВ ЛОНДИНОС, контролюючим органом проведено аналіз фінансової та податкової звітності вказаного підприємства та встановлено, що у ТОВ ЛОНДИНОС відсутнє придбання відповідної номенклатури товару, відсутня технічна, матеріальні та трудова можливість для їх створення, що свідчить про обрив ланцюга походження товару.
Крім того, ТОВ ЛОНДИНОС є фігурантом кримінального провадження у справі №295/7099/17, відкритого за ознаками фіктивного підприємництва.
Отже, контролюючим органом зроблено висновок щодо не підтвердження придбання позивачем вищевказаного товару саме у контрагента - ТОВ ЛОНДИНОС.
Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «СІЗІРЛЕНД», суд зазначає наступне.
Між ПП МЕТАЛРЕСУРС (покупець) та ТОВ СІЗІРЛЕНД (постачальник) укладено договір поставки №9 від 17.01.2017 року, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю товар згідно специфікації до договору, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар оплатити його на умовах, передбачених цим договором.
02.02.2017 року сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №9 від 17.01.2017 року.
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткову накладну №РН-0120/01 від 20.01.2017 року, рахунок на оплату №СФ-0120/01 від 02.02.2017 року, товарно-транспортну накладну №0120-01 від 20.01.2017 року, податкову накладну №67 від 20.01.2017 року.
Відповідно до договору уступки права вимоги №21 від 17.04.2017 року, укладеного між ТОВ СІЗЕРЛЕНД (первісний кредитор) та ТОВ ХАРДІ ТРЕЙД (новий кредитор) і ПП МЕТАЛРЕСУРС (боржник), первісний кредитор поступається, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобов'язань за договором №9 від 17.01.2017 року, а саме: перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок нового кредитора у сумі 298800 грн.
На виконання умов вказаного договору позивач перерахував кошти у загальній сумі 298800 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ ХАРДІ ТРЕЙД, на підтвердження чого надано платіжне доручення №737 від 25.04.2017 року.
З акту перевірки відомо, що вказаний товар списано при власному виробництві та реалізовано контрагентам-покупцям відповідно до актів на списання ТМЦ, видаткових накладних, довіреностей на отримання ТМЦ, карток по рахунку 207.
Контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що відповідно до системи співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розрізі контрагентів на рівні ДФС України, ЄРПН встановлено відсутність жодних взаємовідносин ТОВ СІЗІРЛЕНД та ТОВ ХАРДІ ТРЕЙД.
Також, з аналізу податкової та фінансової звітності ТОВ СІЗІРЛЕНД встановлено відсутність придбання товару відповідної номенклатури, відсутність придбання товару без ПДВ, технічної, матеріальної та трудової можливості для їх створення.
Крім того, за результатами аналізу ЄРПН за весь період діяльності ТОВ СІЗІРЛЕНД не встановлено законного джерела походження реалізованих ПП МЕТАЛРЕСУРС ТМЦ.
Серед іншого, ТОВ СІЗЕРЛЕНД є фігурантом у кримінальному провадженні №366/1636/17, відкритого за ознаками фіктивного підприємництва.
Такими чином, контролюючим органом зроблено висновок щодо не підтвердження придбання позивачем вищевказаного товару саме у контрагента - ТОВ СІЗІРЛЕНД.
Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «МЕДІУМ ПРАЙМ», суд зазначає наступне.
Між ПП МЕТАЛРЕСУРС (покупець) та ТОВ МЕДІУМ ПРАЙМ (продавець) укладено договір поставки №13/2017 від 08.02.2017 року, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю товар згідно специфікації до договору, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар оплатити його на умовах, передбачених цим договором.
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткові накладні №РН-0220/01 авд 20.02.2017 року та №РН-0214/01 від 14.02.2017 року, податкові накладні №1302 від 14.02.2017 року та №1904 від 20.02.2017 року, товарно-транспортні накладні №0214/01 від 14.02.2017 року та №0220/01 від 20.02.2017 року.
Відповідно до договору уступки права вимоги №23 від 19.04.2017 року, укладеного між ТОВ МЕДІУМ ПРАЙМ (первісний кредитор) та ТОВ ХАРДІ ТРЕЙД (новий кредитор) і ПП МЕТАЛРЕСУРС (боржник), первісний кредитор поступається, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобов'язань за договором №13/2017 від 08.02.2017 року, а саме: перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок нового кредитора у сумі 250000 грн.
На виконання умов вказаного договору позивач перерахував кошти у загальній сумі 250000 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ ХАРДІ ТРЕЙД, на підтвердження чого надано платіжне доручення №764 від 24.05.2017 року.
Відповідно до договору уступки права вимоги №31 від 19.04.2017 року, укладеного між ТОВ МЕДІУМ ПРАЙМ (первісний кредитор) та ТОВ БРІЛЕСТ (новий кредитор) і ПП МЕТАЛРЕСУРС (боржник), первісний кредитор поступається, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобов'язань за договором №13/2017 від 08.02.2017 року, а саме: перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок нового кредитора у сумі 310448 грн.
На виконання умов вказаного договору позивач перерахував кошти у загальній сумі 310448 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ БРІЛЕСТ, на підтвердження чого надано платіжне доручення №831 від 31.07.2017 року.
З акту перевірки відомо, що вказаний товар списано при власному виробництві та реалізовано контрагентам-покупцям відповідно до актів на списання ТМЦ, видаткових накладних, актів здачі-приймання виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання ТМЦ, карток по рахунку 207, карток по рахунку 281.
За результатами аналізу податкової та фінансової звітності ТОВ МЕДІУМ ПРАЙМ встановлено відсутність у підприємства матеріально-технічної та технологічної можливості здійснення зберігання, навантаження/розвантаження оформлення обсягів ТМЦ та відсутністю придбання у третіх осіб послуг по забезпеченню їх, відсутність трудових ресурсів.
Крім того, згідно аналізу ЄРПН ТОВ МЕДІУМ ПРАЙМ придбано ТМЦ, які реалізовані позивачу, у ТОВ СВЕН ГРУП.
Водночас, аналізом податкової та фінансової звітності встановлено невідповідність придбаних та реалізованих ТМЦ у ТОВ СВЕН ГРУП. Також, контролюючим органом встановлено обрив ланцюга постачання товару, оскільки у ТОВ СВЕН ГРУП відсутнє придбання товару відповідно номенклатури, відсутнє придбання товару без ПДВ, а також технічна, матеріальна та трудова можливість для їх створення.
Контролюючим органом зроблено висновок про не підтвердження придбання позивачем вищевказаного товару у ТОВ МЕДІУМ ПРАЙМ.
Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «МАРЕЛ ТРЕЙДІНГ», суд зазначає наступне.
Між ПП МЕТАЛРЕСУРС (покупець) та ТОВ МАРЕЛ ТРЕЙДІНГ (продавець) укладено договір поставки №39 від 25.10.2017 року, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю товар згідно специфікацій до договору, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар оплатити його на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до специфікації №2 від 30.10.2017 року до договору №39 від 25.10.2017 року постачальник зобов'язується поставити покупцю товар (вал ч.1275.05.401 у кількості 2 шт.) на суму 520 000 грн., крім того ПДВ - 104 000 грн.
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткові накладні №0211/03 від 02.11.2017 року та 0711/02 від 07.11.2017 року, податкові накладні №91 від 02.11.2017 року та №132 від 07.11.2017 року, товарно-транспортні накладні №0211/03КР від 02.11.2017 року та №0711/02КР від 07.11.2017 року, рахунки-фактури №0211/03 від 02.11.2017 року та №0711/02 від 07.11.2017 року.
З акту перевірки відомо, що вказаний товар списано при власному виробництві та реалізовано контрагентам-покупцям відповідно до актів на списання ТМЦ, видаткових накладних, актів здачі-приймання виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання ТМЦ, карток по рахунку 201.
Проведеним аналізом податкової та фінансової звітності ТОВ МАРЕЛ ТРЕЙДІН встановлено відсутність у підприємства матеріально-технічної та технологічної можливості здійснення зберігання, навантаження/розвантаження оформлення обсягів ТМЦ та відсутністю придбання у третіх осіб послуг по забезпеченню їх, відсутність трудових ресурсів.
За результатами аналізу ЄРПН за весь період діяльності ТОВ МАРЕЛ ТРЕЙДІНГ не встановлено законного джерела походження реалізованих ПП МЕТАЛРЕСУРС вказаних ТМЦ.
Також, у звязку з відсутністю придбання ТОВ МАРЕЛ ТРЕЙДІНГ реалізованого позивачу товару, контролюючий орган дійшов висновку про обрив ланцюга походження товару, а відтак про неможливість встановлення придбання позивачем товару саме у ТОВ МАРЕЛ ТРЕЙДІНГ.
Щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «ВАЙТ УНІВЕРС», суд зазначає наступне.
Між ПП МЕТАЛРЕСУРС (покупець) та ТОВ ВАЙТ УНІВЕРС (продавець) укладено договір поставки №38/1 від 25.10.2017 року, за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю товар згідно специфікацій до договору, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар оплатити його на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до специфікації №1 від 25.10.2017 року до договору №38/1 від 25.10.2017 року постачальник зобов'язується поставити покупцю товар (заготівка Ф1360*Ф690*280 у кількості 4 шт., заготівка Ф780*Ф310*280 у кількості 2 шт., заготівка Ф2200*Ф1060*610 у кількості 1 шт.) на загальну суму 336 000 грн., крім того ПДВ - 67 200 грн.
На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткову накладну №1611/1 від 16.11.2017 року, рахунок-фактуру №1611/1 від 16.11.2017 року, товарно-транспортну накладну №1611/1 від 16.11.2017 року, податкову накладну №31 від 16.11.2017 року.
Відповідно до договору уступки права вимоги №2018/0112/1 від 12.01.2018 року, укладеного між ТОВ ВАЙТ УНІВЕРС (первісний кредитор) та ТОВ АКОЛІТ ТРЕЙД (новий кредитор) і ПП МЕТАЛРЕСУРС (боржник), первісний кредитор поступається, а новий кредитор приймає на себе право вимоги виконання зобов'язань за договором №38/1 від 25.10.2017 року, а саме: перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок нового кредитора у сумі 403200 грн.
На виконання умов вказаного договору позивач перерахував кошти у загальній сумі 403200 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ АКОЛІТ ТРЕЙД, на підтвердження чого надано платіжне доручення №1184 від 03.08.2018 року.
Однак, з акту перевірки відомо, що відповідно до співставлення податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розрізі контрагентів на рівні ДФС України, ЄРПН, встановлено, що ТОВ ВАЙТ УНІВЕРС не мало жодних взаємовідносин з ТОВ АКОЛІТ ТРЕЙД.
Перевіряючими встановлено, що відповідно до карток по рахунку 201, актів на списання ТМЦ, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, довіреностей на отримання отримані товари позивачем від ТОВ ВАЙТ УНІВЕРС списано при власному виробництві та реалізовано контрагентам-покупцям.
В акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок щодо не підтвердження придбання вищевказаного товару саме у контрагента - ТОВ ВАЙТ УНІВЕРС, з огляду на наступне.
З аналізу податкової та фінансової звітності ТОВ ВАЙТ УНІВЕРС встановлено відсутність придбання номенклатури реалізованого позивачу товару, та відсутність матеріально-технічної, технологічної можливості здійснення зберігання, навантаження/розвантаження оформлення обсягів товарно-матеріальних цінностей та відсутністю придбання у третіх осіб послуг по забезпеченню їх зберігання та руху.
Контролюючим органом зроблено висновок про не підтвердження придбання позивачем вищевказаного товару у ТОВ ВАЙТ УНІВЕРС.
Надаючи оцінку доводам представників сторін, та з системного аналізу акту перевірки і наданих до матеріалів справи документів, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Суд погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки, та вважає, що надані позивачем первинні документи не дають можливості встановити реальність відображених у податковому обліку та розглянутих вище господарських операцій по зазначеним контрагентам, що дає підстави дійти висновку про їх сумнівність.
Крім того, наведені в акті перевірки первинні документи по господарським операціями з вищевказаними контрагентам та документи, надані до матеріалів справи, не свідчать беззаперечно про придбання товару саме у заявлених контрагентів, оскільки у всіх контрагентах позивача виявлено відсутність необхідних умов для здійснення фінансово-господарської діяльності, зокрема, відсутність трудових, виробничих ресурсів, товарно-матеріального забезпечення, що унеможливлює фактичне виконання робіт, в даному випадку здійснення поставки товару.
Таким чином, суд вважає, що висновки, викладені в акті перевірки та всі вищевикладені факти свідчать про формальний підхід до оформлення первинних документів по вказаним операціям та відповідно про їх юридичну дефектність.
Відповідно до частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством; платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу; у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
На підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобовязання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобовязань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки (пункт 58.1 статті 58 ПК України).
Слід зазначити, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому відображення в податковому обліку наслідків такої господарської операції є безпідставним.
Суд звертає увагу, що у податкових правовідносинах є неприпустимою ситуація, яка дозволяла б недобросовісним платникам за допомогою інструментів, що використовуються у цивільно-правових відносинах, створювати ситуацію формальної наявності права на отримання податкової вигоди (у тому числі шляхом зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а відтак про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду в повному обсязі складено 15 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_3