Справа № 1340/4859/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1601/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду 19 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Гулкевич І.З. в м. Львові, повне судове рішення складено 26.12.2018, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій та стягнення одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення комісії з оформлення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та стягнення одноразової такої в розмірі 440 500 грн. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 19.12.2018 позов задоволено з тих підстав, що сторона відповідача погоджується з твердженням позивача про те, що ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності та саме через хворобу звільнено зі служби в поліції, захворювання було пов`язано з виконанням позивачем службових обов`язків. Останнім місцем служби позивача як поліцейського є Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Не погодившись з ухваленням такого рішення, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу. Вважає дане рішення необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також при його прийнятті порушено норми процесуального права та застосуванні норм права. Просить таке скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У доводах апеляційної скарги посилається на недотримання положень статті 97 Закону України Про Національну поліцію та п. 2 ч. 1 розділу 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України №4 від 11.01.2016 щодо дня виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, а також порушенням черговості виплати одноразової грошової допомоги. Подаючи відзиви на апеляційну скаргу, позивач вважає доводи відповідача є безпідставними, необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення. Судом повно та всебічно з`ясовано обставини у справі, оскільки останні підтверджуються тими доказами, які були наявні у матеріалах справи, з наданням оцінки аргументів учасників справи. При тому правильно встановлено обставини справи, та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Судовим розглядом встановлено і цього не спростовує сторона відповідача, що ОСОБА_1 у період з 01.09.2008 до 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України та у період з 07.11.2015 до 15.09.2016 проходив службу у Національній поліції України, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

Наказом від 15.09.2016 №19/73 о/с майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого управління кримінальної поліції (оперативної служби) ГУ НП у Львівській області звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (через хворобу), що не заперечується сторонами.

Свідоцтвом про хворобу №213 від 12.09.2016 (пункту 11) ВЛК встановлено, що захворювання ОСОБА_1 .. ТАК, пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності від 20.10.2016 Серія 12 ААА №002108 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності 55%.

20.10.2016 ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА №352542 від 20.10.2016.

Позивач звернувся з заявою 24.10.2016 до ГУ НП з вимогою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності на підставі травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Відповідь на вказану заяву позивачем не отримано.

26.12.2016 позивачем повторно подано до ГУНП у Львівській області заяву про надання допомоги у вирішенні питання по виплаті одноразової грошової допомоги з відповідними підтверджуючими документами, однак такі не були прийнятті.

17.01.2017 позивачем втретє подано заяву до ГУНП у Львівській області про виплату одноразової грошової допомоги з підтверджуючими документами про встановлення третьої групи інвалідності пов`язаної з виконанням службових обов`язків

Листом від 23.01.2017 відповідач відмовив у призначені і виплаті вказаної допомоги з тієї підстави, що статтею 97 Закону України Про Національну поліцію та Порядком та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, які затверджені наказом МВС України від 11.01.2016 р №4 не передбачено випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії.

26.09.2017 позивачем подано заяву на ім`я начальника ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 про надання рішення комісії щодо розгляду питання виплати одноразової грошової допомоги.

Листом від 10.10.2017 р №Оп-142/05/17-2017 ГУНП у Львівській області повідомило ОСОБА_1 , в якій зазначено, що статтею 97 Закону України Про Національну поліцію та Порядком та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, які затверджені наказом МВС України від 11.01.2016 р №4 не передбачено випадки за яких призначається одноразова грошова допомога поліцейським, яким інвалідність встановлено внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Також, листом від 15.02.2018 №164/05/17-18 позивача повідомлено, про необхідність привести у відповідність вимогам наказу МВС України від 27.12.2002 №1346 акти форми Н-1 №2 та Н-5 від 03.07.2008 та усунути невідповідність в актах з паспортними даними.

21.06.2018 позивачем надано ГУ НП У Львівській області копію листа №50/14/34-194 від 13.02.2018 військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, яким підтверджено факт , що в акті розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акті №2 форми Н-1 допущено описки в по-батькові, помилково зазначено ОСОБА_3 замість ОСОБА_4 .

Листом від 04.10.2017 р №677/05/17-18 ГУНП у Львівській області повідомило ОСОБА_1 , що у призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено у зв`язку з тим, що подані матеріали службового розслідування не відповідають вимогам наказу МВС України від 27.12.2002 №1346.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Поняття та підстави призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського містяться у статті 97 Закону №580-VIII.

Частиною 1 статті 97 Закону №580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Підставою призначення та виплати такої допомоги відповідно до пункту 3 частини 1 цієї статті 97 є визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Розміри одноразової грошової допомоги визначені статтею 99 Закону №580-VIII.

Відповідно до частини першої вказаної статті розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно до підпункту (в) пункту 3 частини 1 статті 99 №580-VIII розмір одноразової грошової допомоги поліцейським у разі визначення III групи інвалідності внаслідок причин, зазначених у пункті 3 статті 97 цього Закону становить 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (надалі по тексту - Порядок №4), яким встановлено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій визначено.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №4 поліцейський вважається таким, що виконує службові обов`язки, якщо він забезпечує виконання основних завдань та повноважень поліції, визначених Законом України Про Національну поліцію, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або виконував основні завдання та повноваження міліції, що були визначені Законом України Про міліцію.

Пунктом 2 розділу І Порядку №4 встановлено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України

При цьому відповідно до пункту 5 розділу І Порядку №4 одноразова грошова допомога не призначається і не виплачується за наявності підстав, визначених статтею 101 Закону №580-VIII.

Статтею 101 Закону №580-VIII передбачено вичерпний перелік випадків, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Судом першої інстанції встановлено та відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності та саме через хворобу звільнено зі служби в поліції, захворювання було пов`язано з виконанням позивачем службових обов`язків.

Останнім місцем служби позивача як поліцейського є Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІІ групи по причині захворювання, пов`язаного з виконанням ним службових обов`язків.

Таке право позивача відповідачем було порушено відмовою у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ групи. Стосовно листа-відмови від 04.10.2017 №677/05/17-18 ГУНП у Львівській області, що подані матеріали службового розслідування не відповідають вимогам наказу МВС України від 27.12.2002 №1346, то суд першої інстанції підставно звернув увагу на наступні обставини у справі.

Так з актів нещасних випадків форми Н-1 та Н-5 від 03.07.2008 р судом встановлено, що в по-батькові позивача зазначено ОСОБА_3 , однак згідно паспортних даних позивач ОСОБА_4 .

На виконання вимог листа ГУНП у Львівській області від 15.02.2018 №164/05/17-18 про приведення актів форми Н-1 та Н-5 від 03.07.2008 р у відповідність до паспортних даних, позивачем надано лист командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2018 №50/14/34-194 зазначено, що в акті розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акті №2 форми Н-1 допущено описку в по-батькові, помилково зазначено ОСОБА_3 замість ОСОБА_4 .

Однак, відповідачем не прийнято до уваги вказаний лист, та відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з невідповідністю матеріалів розслідування наказу МВС України від 27.12.2002 №1346.

Проте, вказані неточності в акті форми Н-1 та Н-2 в по-батькові позивача не спростовують суті та підтверджених юридичних фактів (травмування, причинний зв`язок з виконанням службових обов`язків та інше).

Керівник Національної поліції, який безпосередньо затверджує висновок про призначення одноразової грошової допомоги та приймає рішення про її виплату і відповідає за правильність призначення сум одноразової грошової допомоги, згідно з чинним законодавством, зобов`язаний прийняти рішення у відповідності із вимогами закону і має право відмовити у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги виключно з підстав, передбачених ст.101 Закону України Про Національну поліцію.

Жоден із передбачених випадків ст. 101 Закону України Про Національну поліцію не стосується ОСОБА_1 .

Зважаючи наведені правові положення та вищезазначені обставини справи це дає підстави для висновку, що відповідач мав прийняти відповідне рішення, яким призначити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, внаслідок травми отриманої під час проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до ст. 97, 99 Закону України Про Національну поліцію.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.

Стосовно нарахування та виплати даного виду допомоги, то позивачем вірно звернуто увагу, а судом підтримано дану позицію в наступному.

Законом України Про Державний бюджет України на 2018 рік від 07.12.2017 №2246-VIII розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1762 гривень.

Тому розмір одноразової грошової допомоги, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 440 500 грн (250*1762 грн).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачами в даному випадку не виконано.

Колегія суддів зазначає, що реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань. Органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кечко проти України» від 08.11.2005, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шевченко проти України» від 29.11.2005.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи наведені апелянтом доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в позовній заяві та апеляційній скарзі, були перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що останній підлягає до задоволення.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не бачить підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду 19 грудня 2018 року у справі №1340/4859/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 25.03.2019