Справа № 598/2403/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2203/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції,

на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 15 січня 2019 року (суддя Гудима І.В., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м.Збараж, дата складання повного тексту 15.01.2019 року),

в адміністративній справі №598/2403/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,

встановив:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача УПП у Тернопільській області ДПП, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВР №060678 від 04.11.2018 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Збаразького міського суду Тернопільської області від 15.01.2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ВР № 060678 від 04.11.2018 року за ч.2 ст.122 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

З цим рішенням суду першої інстанції від 15.01.2019 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та на підтвердження обставин, що викладені в оскаржуваній постанові. Вважає апелянт, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою відзив на позов з додатками (зокрема, відеозаписи із нагрудної камери персонального відео реєстратора поліцейського та із авто реєстратора службового автомобіля), який надіслано відповідачем на адресу суду 29.12.2018 року та отримано судом першої інстанції 02.01.19 року (згідно поштового відстеження). Порушення ПДР полягали в тому, що позивач ОСОБА_1 04.11.2018 року о 02 год. 50 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив вимоги п.9.2 «б» ПДР України (порушення обовязку подавати сигнал світловим покажчиком повороту). Оскаржена позивачем постанова від 04.11.2018 року винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та за наявності доказів вини особи в порушенні ПДР України. Апелянт також зазначає, що після винесення постанови про притягнення до відповідальності позивач самовільно покинув місце розгляду справи, таким чином не бажав отримати оскаржену постанову на місці події, а тому її копію було скеровано рекомендованим поштовим відправленням вих. номер 11588 від 17.11.2018 року.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції від 15.01.2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР №060678 від 04.11.2018 року накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. на позивача ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Із змісту цієї постанови видно, що ОСОБА_1 04.11.2018 року о 02 год. 50 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив вимоги п.9.2 б) Правил дорожнього руху України (порушення обовязку подавати сигнал світловим покажчиком повороту) (а.с. 19).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306 (в редакції на час розглядуваних правовідносин), учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.9.2(б) ПДР України - водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за частинами 1, 2, 3, 5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що поліцейським не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем у справі не надано будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення позивачем ПДР України.

При цьому, судом першої інстанції безпідставно не враховано доводів сторони відповідача, а саме, не взято до уваги поданого відповідачем відзиву на позов із доданими до нього доказами на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не надано оцінку таким аргументам відповідача (а.с. 53, 54).

Так, в матеріалах адміністративної справи наявні докази щодо події, яка мала місце 04.11.2018 року за участі ОСОБА_1, якими керувався відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Зокрема, відеозаписом, який долучений до відзиву на позов (а.с. 32, 59), зафіксовано вчинення правопорушення автомобілем НОМЕР_1, яким як встановлено працівниками поліції, після зупинки транспортного засобу, керував ОСОБА_1. Даний транспортний засіб із поля зору працівників поліції не зникав аж до зупинки ТЗ працівниками поліції, що зафіксовано даним відеозаписом.

Колегія суддів також враховує, що із відеозапису з нагрудного персонального реєстратора інспектора поліції видно, що інспектором поліції після зупинення ТЗ і під час спілкування із водієм було розяснено водію права та обовязки, причини зупинки ТЗ і суть вчиненого порушення. За період оформлення адміністративного правопорушення позивач не заявляв клопотань і не давав пояснень про те, що бажає скористатись юридичною допомогою та не заперечував процесуальних дій Інспектора поліції щодо розгляду справи на місці події. За результатами розгляду Інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову.

Також відеозаписом з нагрудного персонального реєстратора інспектора поліції зафіксовано, що після винесення постанови про адміністративне правопорушення позивач самовільно покинув місце розгляду справи, що унеможливило вручення постанови позивачу особисто.

Таким чином, являються необґрунтованими доводи позивача про те, що Інспектором поліції було порушено його права передбачені статтею 268 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем поданими доказами, які були долучені до відзиву на позов, повністю доведено наявність тих обставин, що зазначені у постанові від 04.11.2018 року, а тому являються необґрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні порушень вимог п. 9.2 б) ПДР України.

Слід також зазначити, що оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення від 04.11.2018 року винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення. Адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції задоволити.

Рішення Збаразького міського суду Тернопільської області від 15 січня 2019 року в адміністративній справі №598/2403/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4