Справа № 756/15291/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, суддя Тітов М.Ю.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського - рядового 1 батальйону 5 роти УПП у м. Києві Проніна Антона Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до поліцейського - рядового 1 батальйону 5 роти УПП у м. Києві Проніна Антона Юрійовича, у якому просив визнати дії поліцейського - рядового 1 батальйону 5 роти УПП у м. Києві Проніна Антона Юрійовича незаконними, визнати постанову серії ІАВ №731148 від 14.11.2018 про адміністративне правопорушення незаконною та скасувати штраф у розмірі 340 грн., а провадження по справі закрити.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки доказам, доданим позивачем до позовної заяви, не наведено будь-яких аргументів щодо підстав визнання таких доказів неналежними або недопустимими, разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваної постанови, незважаючи на те, що відповідачем на підтвердження правомірності такої постанови не надано жодних доказів.

Від відповідача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно постанови серії ІАВ №731148 від 14.11.2018 « 14.11.2018 о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем «Мітсубіші» по вул. Бальзака у м. Києві не виконав вимогу дорожнього знаку «рух вправо», після чого повернув ліворуч та перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки і також не працював габарит лівий задній, чим порушив п. 31.4.3 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв'язку з чим ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Вважаючи таку постанову незаконною, та такою, що порушує його права та законні інтереси позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що ним не порушувалися Правила дорожнього руху України, а тому позов є надуманим та необгрунтованим, і підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтями 121, 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з постанови №731148 ОСОБА_2 не виконав вимогу дорожнього знаку «рух вправо», після чого повернув ліворуч та перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки.

Разом з тим, згідно п. 31.4.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, щодо зовнішніх світлових приладів:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно постанови №731148 ОСОБА_2 керував автомобілем «Мітсубіші» у якому не працював габарит лівий задній, чим порушив п. 31.4.3 ПДР України.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відтак, за передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП правопорушення, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в даному випадку ним не виконано.

В матеріалах справи міститься диск з відеоматеріалами (а.с.5). Дослідивши даний доказ, наданий позивачем, колегія суддів встановив, що позивач - ОСОБА_2 надавав пояснення поліцейському патрульної поліції про те, що дорога була засніжена, не розчищена і дорожньої розмітки він не бачив, а відтак, склад адміністративного правопорушення відсутній.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пп. «а». п. 2.3. Правил дорожнього руху 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Так, позивач зазначає, що перед початком експлуатації транспортного засобу та перед виїздом він пересвідчився у технічно справному стані і комплектності транспортного засобу, при цьому задній лівий габарит працював, а вже під час руху, перебуваючи безпосередньо в автомобілі, він об'єктивно не міг самостійно виявити такі несправності.

Такі доводи позивача відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови до уваги взяті не були, однак під час судового розгляду справи належними та допустимими доказами відповідачем такі доводи не спростовано.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було порушено вимоги статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не було всебічно, повно і об'єктивно досліджено всі обставини справи в їх сукупності, не надано оцінки поясненням позивача.

Відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій щодо прийняття спірної постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення не було надано до суду жодного доказу, отже вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з огляду на яке відповідачем була складена постанова серії ІАВ №731148 від 14.11.2018 про адміністративне правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. належним чином не доведено.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З матеріалів справи не вбачається, що позивачем було допущено порушення ПДР України, жодних доказів щодо обставин вчинення позивачем правопорушення, та будь-яких доказів фіксування такого відповідачем суду не надано та не надано доказів правомірності свого рішення, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо протиправності та необхідності скасування постанови серії ІАВ №731148 від 14.11.2018 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч.1 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП на підставі постанови серії ІАВ №731148 від 14.11.2018 про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи призвели до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 286, 272, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського - рядового 1 батальйону 5 роти УПП у м. Києві Проніна Антона Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ІАВ №731148 від 14.11.2018, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.А. Губська

О.О. Беспалов