Справа № 718/671/19
Суддя: Масюк Л. О.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №718/671/19
Провадження №2-а/718/10/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2019 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької областів складі:

головуючої - судді Масюк Л.О.,

секретаря судових засідань Олексюк В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіцмань справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 БУПП Департаменту патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Кіореско Максима Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 БУПП Департаменту патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Кіореско М.М., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАп у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.02.2019 року о 20:35 год. в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, на автодорозі М-19 Н-10, інспектором УПП винесено постанову серії ЕВР №024733, відповідно до якої, водій транспортного засобу «Мерседес-Бенз Е350», д.н.з. НОМЕР_1, керуючи автомобілем порушив п.п. 9.2 ПДР, тобто перед перестроюванням з крайньої лівої смуги в праву, не ввімкнув показчик повороту відповідно до напрямку.

Позивач зазначає, що 23.02.2019 року з 20:30 год. Він перебував у ресторані «Шале» в с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області, де пив каву за яку розрахувався о 20:42 год. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_2 побачив, що автомобіль патрульної поліції заблокував його машину. Вказує, що на його запитання про причину блокування авто, працівники поліції вказали, що перевіряють чи він не порушив правила дорожнього руху. Позивач вважає, що на нього безпідставно, протягом трьох годин чинився тиск, працівники поліції стверджували, що він порушив ПДР.

ОСОБА_2 вказує, що працівник поліції, незважаючи на його пояснення, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що вказаного у постанові правопорушення він не вчиняв, Правил Дорожнього руху не порушував. Крім того інспектором поліції був порушений порядок притягнення його до адміністративної відповідальності. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив його права, не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Будь якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 КУпАП. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеним адміністративним позовом. З огляду на вищевикладене, просив постанову серії ВР №024733 скасувати та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Його представниця ОСОБА_4 подала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності та відсутності її довірителя.

Відповідач інспектор УПП в Чернівецькій області Кіореско М.М. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань від нього не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЕВР №024733 від 23.02.2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.00коп. З постанови вбачається, що ОСОБА_2 23.02.2019 року о 20:35 год. в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, на автодорозі М-19 Н-10, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенз Е350», д.н.з. НОМЕР_1, порушив п.п. 9.2 ПДР, тобто перед перестроюванням з крайньої лівої смуги в праву, не ввімкнув показчик повороту відповідно до напрямку. (а.с.9)

В судовому засіданні судом оглядався та досліджувався диск із відеозаписом події, що мала місце 23.02.2019 року, наданий представником відповідача на запит представника позивача. Разом з тим, вказаний відеозапис розпочинається о 20:40 год. з моменту розвороту поліцейського екіпажу, тобто не містить фіксації самого правопорушення.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: скасовує постанову і закриває справу.

Відповідно доч.ч.1,2,3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, встановлена приписами вищезазначеної статті презумпція вини суб'єкта владних повноважень зобов'язує останнього у разі не згоди з повідомленими позивачем у заяві обставинами спростувати їх.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наданий представником відповідача відеозапис з місця події не містить відео фіксації правопорушення, а будь-яких інших доказів на спростування адміністративного позову відповідачем не надано,

Європейським судом з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

При винесенні постанови інспектором патрульної служби повинно бути з'ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з'ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України , за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що працівником поліції не було надано суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, правомірності своїх дій, відповідно до ст.77 КАС України, що призвело до порушення прав позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позивачем у позовній заяві також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені судові витрати в розмірі 9220,80 грн., що обґрунтовується попереднім розрахунком до договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, як роз'яснено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16 від 27.06.2018 року, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат, не пов'язаних із оплатою судового збору, не підлягає до задовлення.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.6,9, 20, 77, 241-247,255, 286 КАС України, ст.ст.280, 283-284 КУпАП , суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №4 БУПП Департаменту патрульної поліції в Чернівецькій області капрала поліції Кіореско Максима Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 25.02.2019 року серії ВР №024733 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Провадження в адміністративній справі за ч ч. 2 ст. 122 КпАП України щодо ОСОБА_2 - закрити.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду (адреса: 21001, м.Вінниця, вул. Брацлавська, 14) через Кіцманський районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Масюк Л.О.