Справа № 558/345/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1704/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

з участю секретаря Федчук М.Р.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_3, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Олексюк А.О.,

час ухвалення рішення 13.12.2018 року, 16:09 год.,

місце ухвалення рішення смт.Демидівка,

дата складання повного тексту рішення 18.12.2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_3, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив позивач, який вважає, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позовних вимог повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що як заступник генерального директора по земельних питаннях не наділений організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями по обробітку землі, управлінням агрономічними, інженерно-технічними та іншими службами, а тому він не може бути субєктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП. Вважає, що не здійснював жодних дій спрямованих на заволодіння чи розпорядження землями ні як заступник генерального директора по земельних питаннях. Крім того, вказує на формальний характер проведеної позапланової перевірки та формування матеріалів справи про адміністративне правопорушення про що свідчить відсутність в акті перевірки та постанові про адміністративне правопорушення плану-схеми земельної ділянки, визначеної площі самовільно зайнятої земельної ділянки, часу та способу вчинення правопорушення. З акту обстеження та акту перевірки вбачається, що складання даних документів проводилося в м.Рівне, а не за місцем знаходження земельної ділянки, що викликає сумнів і в проведенні обстеження земельної ділянки на території Хотинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області. Припущення щодо субєкта правопорушення базується на недопустимому доказі - довідці Хотинської сільської ради № 455 від 08.05.2018 року, тобто виданої неправомочним органом в день обстеження земельної ділянки учасником перевірки (обстеження). Свідки та інші докази на підтвердження, як самої події так складу правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Позивач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки його явка в суді апеляційної інстанції не є обовязковою, апеляційний розгляд проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом першої інстанції, з огляду на матеріали справи, а саме акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.05.2018 року (а.с. 8), акт обстеження земельної ділянки від 08.05.2018 року (а.с.7), припис від 23.05.2018 року (а.с.47) та протокол про адміністративне правопорушення від 23.05.2018 року (а.с.6) було правильно встановлено, що ПП «Агро-Експрес-Сервіс» в с.Хотин на землях сільськогосподарського призначення (сіножаті), методом розорювання, в порушенням вимог ст. 125 Земельного кодексу України, приступив до використання земельної ділянки площею 14,0375 га до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї та до його державної реєстрації .

На підставі виявленого порушення та за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, відповідачем прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення № 418-ДК/0000228По/08/01-18 від 30.05.20108 року, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.5).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 53-1 КпАП України, відтак відповідачем в межах наданих повноважень, обґрунтовано та правомірно було прийнято оскаржувану постанову, якою позивача було визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно, ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України громадяни несуть адміністративну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок, яка передбачена ст. 53-1 КУпАП.

Згідно ст. 53-1 КпАП України самовільне зайняття земельної ділянки - тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання в користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем не представлено доказів, що до використання земельної ділянки ПП «Агро-Експрес-Сервіс» приступив після встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КпАП України, через що притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 340 грн. згідно постанови стягнення № 418-ДК/0000228По/08/01-18 від 30.05.20108 року колегія суддів вважає підставним та обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що помилковими є покликання позивача, що він є неналежним субєктом вчиненого адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_2 являється заступником генерального директора ПП «Агро-Експрес-Сервіс» з земельних питань і не наділений організаційно- розпорядчими чи адміністративно господарськими функціями.

Колегія суддів зазначає, що для вирішення питання щодо визначення поняття "посадова особа" необхідно виходити з правозастосовної практики, яка зазначає, що головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність в неї організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

У свою чергу, відповідно до судової практики, яка склалася і знайшла своє відображення у відповідному узагальненні Верховного Суду України (йдеться про постанову Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 "Про судову практику у справах про хабарництво"), організаційно-розпорядчими обов'язками є обов'язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

У той же час під адміністративно-господарськими обов'язками розуміються обов'язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Таким чином зважаючи на вищенаведене, позивач є заступником генерального директора ПП «Агро-Експрес-Сервіс» з земельних питань, наділений організаційно- розпорядчими чи адміністративно господарськими функціями є посадовою особою підприємства та належним субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КпАП України.

Покликання позивача на незаконність перевірки колегія суддів відхиляє, оскільки призначення і проведення перевірки в даному випадку не є предметом судового розгляду. Крім того, на момент проведення перевірки державний інспектор не знав та не міг знати про особу порушника, і не міг допустити, що особою, яка самовільно зайняла та використовує земельну ділянку площею 14,0375 га на території Хотинської сільської ради, є ПП «Агро-Експрес-Сервіс».

Покликання позивача на відсутність в акті перевірки та постанові про адміністративне правопорушення плану-схеми земельної ділянки, визначеної площі самовільно зайнятої земельної ділянки, часу та способу вчинення правопорушення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні так як відповідачем долучено план-схеми земельної ділянки., а оскаржувана постанова містить площу самовільно зайнятої земельної ділянки, час та спосіб вчинення правопорушення.

Колегія суддів бере до уваги як доказ довідку Хотинської сільської ради № 455 від 08.05.2018 року, оскільки спірна земельна ділянка знаходиться на території Хотинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області.

Крім того, колегія суддів зазначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Згідно ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.244 КУпАП, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядає справи про адміністративні правопорушення, повязані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель і порядку та умов ведення насінництва та розсадництва, правил технічної експлуатації самохідних сільськогосподарських машин і правил техніки безпеки під час їх експлуатації (статті 52 - 53-4, 54-56, 104-1, 108 та 188-5).

Від імені зазначеного органу розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

1) Головний державний інспектор сільського господарства України - штраф на громадян до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) головні державні інспектори сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, їх заступники - штраф на громадян до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

3) старші державні інспектори сільського господарства, державні інспектори сільського господарства - штраф на громадян до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Отже, працівники органу Держгеокадастру при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Тому, належним відповідачем як субєктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері використання та охорони земель, повинен бути відповідний орган Держгеокадастру.

Проте, розглядуваний адміністративний позов заявлено до старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_3, тобто до неналежного відповідача.

Відповідно до ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

З вищенаведеної статті видно про можливість заміни неналежного відповідача виключно судом першої інстанції.

Отже, враховуючи що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності в суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.272,286,308,311,315,317,321,322,325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 грудня 2018 року у справі № 558/345/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 20 березня 2019 року.