Справа № 240/3688/19
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

25 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/3688/19

категорія 113040000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черноліхов С.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 01.02.2019 року № ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову. В обґрунтування заяви представник позивача вказав, що позивач не згоден із постановою про накладення штрафу від 01.02.2019 року № ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС та вважає її не законною, оскільки права працівника - ОСОБА_3, передбачені Кодексом законів про працю, не порушені так як з останньою укладено трудовий договір та сплачуються усі відповідні податки та внески. Зазначив, що відповідач звернувся до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з метою примусового виконання рішення, відповідно з метою запобігання негативних наслідків у вигляді примусового стягнення коштів та в результаті повної зупинки господарської діяльності позивача враховуючи розмір штрафу, просить суд вжити заходів забезпечення адміністративного позову. Наголошує, що стягнення коштів на підставі спірної постанови суттєво ускладнить подальше відновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову, зокрема у випадку повернення коштів, стягнутих за спірною постановою.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову, слід вказати наступне.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Разом з цим, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза істотного ускладнення виконання чи невиконання рішення суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У контексті наведеного слід відмітити, що забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 № ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС7 від 01.02.2019 не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, представником позивача не подано до суду жодного доказу щодо проведення виконавчих дій за оскаржуваною постановою, при цьому у заяві про забезпечення позову наголошено, що відповідач звернувся до Бердичівський міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з метою примусового виконання рішення.

Відтак, інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Таким чином, слід зазначити, що правову оцінку діям контролюючого органу в частині винесення спірного рішення та його правомірності суд надаватиме під час вирішення спору по суті, оскільки зупинення стягнення на підставі постанови Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОМС-ЖТ0019/1114/АВ/П/ПТ/ТД-ФС7 від 01.02.2019, яка є предметом оскарження у адміністративній справі №240/3688/19 за своїм характером є вирішенням вказаного спору по суті, що не відповідає меті та завданням інституту заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, проаналізувавши зазначені норми, в контексті викладених обставин та вивчивши заяву представника позивача про забезпечення позову, вважаю, що підстави для задоволення даної заяви відсутні, оскільки до суду не надано жодних доказів в обґрунтування такої заяви та жодних доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи зазначене, вважаю заяву про забезпечення позову необґрунтованою та не вбачаю підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня підписання суддею судового рішення.

Суддя С.В. Черноліхов