Справа № 420/6319/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6319/18
УХВАЛА
25 березня 2019 року м. Одеса
Ухвалою від 06 грудня 2018 року позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року позовну заяву позов ОСОБА_1 залишено без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків шляхом надання доказів обґрунтування та надання доказів порушення оскаржуваним рішенням прав позивача та документу, що підтверджує сплату судового збору у повному розмірі відповідно до заявлених позовних вимог.
Копію ухвали позивач отримав 22 грудня 2018 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення.
Між тим, позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року про відмову у звільненні від сплати судового збору та 14 лютого 2019 року постановою Пятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року без змін.
До Одеського окружного адміністративного суду 21 лютого 2019 року повернулись відокремлені матеріали по справі №420/6319/18.
Враховуючи вищевикладені обставини, ухвалою від 25 лютого 2019 року продовжено позивачу строк усунення недоліків, викладених в ухвалі від 06 грудня 2018 року, а саме: надання доказів обґрунтування та порушення оскаржуваним рішенням прав позивача та документу, що підтверджує сплату судового збору у повному розмірі відповідно до заявлених позовних вимог.
Ухвалу від 25 лютого 2019 року отримано позивачем 09 березня 2019 року, про що свідчить підпис позивача на повідомленні про вручення поштового відправлення.
До суду 18 березня 2019 року (вхід. №9580/19) від позивача надійшла заява на ухвалу від 06 грудня 2018 року, в якій позивач знову просив звільнити його від сплати судового збору, зазначивши, що ним заявлено чотири позовні вимоги, а не одна, а тому призначений розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи календарний рік на підставі ч. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Розглянувши це клопотання, суд вважає, що воно не належить задоволенню, з таких підстав.
Стаття 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI в редакції від 03.10.2017 року містить перелік, у яких випадках та кому законом надані пільги щодо сплати судового збору. Між тим, позивач не включений до цього переліку, отже позивач не звільнений від сплати судового збору.
Згідно з ч.3 ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі з 1 січня 2018 року - 1762 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону України Про судовий збір суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України Про судовий збір, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Проте, позивачем до позовної заяви не додано доказів на підтвердження розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік 2017 рік (з січня 2017 року по грудень 2017 року), як цього вимагає п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України №3674-VI. Такі докази не надані до заяви на ухвалу суду від 06.12.2018 року.
Тобто, розмір судового збору (704,80 грн.) не перевищує 5 відсотків розміру доходу позивача за останні 10 місяців, відповідно до довідки, наданої позивачем.
Окрім того, суд звертає увагу, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено та постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року залишено без змін.
У постанові Пятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року зазначено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при поданні даної позовної заяви позивачем має бути сплачений судовий збір у розмірі 704, 80 грн., а тому доводи позивача щодо необхідності сплати ним судового збору за подачу чотири позовні вимоги, судом відхиляються, оскільки решта заявлених позивачем вимог є похідними від основної позовної вимоги про визнання незаконним наказу № 1156 від 26.06.2018 року.
Враховуючи вищевикладені обставини, відсутність надання позивачем інших доказів, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, а тому клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не належить задоволенню.
Також суд зазначає, що в ухвалі від 06 грудня 2018 року були зазначені ще недоліки, які зумовили залишення позову без руху, а саме: суд просив позивача надати докази обґрунтування та порушення оскаржуваним рішенням прав позивача.
Між тим, позивач не виконав вимоги ухвали від 06.12.2018 року в цій частині ухвали.
Таким чином, суд встановив, що позивачем не надано доказів усунення недоліків, викладених в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року.
Враховуючи, що суд ухвалою від 25.02.2019 року вже продовжував позивачу строк для усунення недоліків, які зумовили залишення позову без руху та позивач не виконав вимоги ухвал суду, суд вважає, що відсутні підстави для продовження ще строку на усунення недоліків, з урахуванням того, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обовязки і зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обовязки.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною 5 зазначеної статті кодексу встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 169,256,293,295, 297 КАС України, суд
Ухвалу про повернення позовної заяви разом з доданими до неї документами невідкладно надіслати позивачу.
Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.ст.293,295,297 КАС України, з урахуванням пп. 15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко