Справа № 308/13274/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2366/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (головуючий суддя Данко В.Й.) про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді 29 січня 2019 року у справі № 308/13274/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

29.12.2017 ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 3182/30500/17 від 24.10.2017 за відсутності в діях складу порушення митного законодавства.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його представник повторно не з'явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленні про час та місце слухання справи, заяви про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходили.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 представник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2019 та направити справу на продовження розгляду. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 16.10.2018 та 03.12.2018 ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 була присутня в судових засіданнях, а тому відсутні підстави для надання доказів причин неявки. Скаржник вказує, що 29.01.2019 представник позивача не була в судовому засіданні через участь в розгляді справи у Закарпатському апеляційному суді, про відкладення розгляду даної справи подала в суд першої інстанції відповідне клопотання. Також зазначає, що позивачу жодного разу не направлялись виклики в судове засідання.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку ст.230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін та за їх обов'язкової участі на 18.06.2018 о 09:15.

Відповідно до довідки, складеної за підписом секретаря судового засідання, 18.06.2018 судове засідання не відбулось у зв'язку з зайнятістю судді в судовому розгляді іншої справи. Справу відкладено на 21.08.2018 о 10 год., про що під розписку повідомлено представника позивача ОСОБА_3

21.08.2018 судом першої інстанції зареєстроване клопотання представника позивача ОСОБА_3 про перенесення слухання справи, яке призначене на 21.08.2018, на інший термін у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання через зайнятість у судовому процесі в Закарпатському апеляційному суді Закарпатської області.

У зв'язку з вказаним клопотанням розгляд справи відкладено на 16.10.2018.

16.10.2018 представник позивача ОСОБА_3 подала клопотання про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи, отримати відзив на позовну заяву та додатки до такого, у зв'язку з чим відкласти розгляд справи.

У зв'язку з клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 03.12.2018 о 15 год., про що повідомлено ОСОБА_3 під розписку.

03.12.2018 представник позивача ОСОБА_3 подала клопотання про перенесення слухання справи на інший термін у зв'язку з зайнятістю у судовому процесі в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області в іншій справі о 14 год.

Під розписку ОСОБА_5 повідомлена про відкладення розгляду справи на 29.01.2019 о 15 год.

29.01.2019 представник позивача ОСОБА_3 подала клопотання про перенесення слухання справи на інший термін у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання через зайнятість у судовому процесі в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області в іншій справі з 14 год.

У зв'язку з повторною неявкою позивача та представника позивача в судове засідання (16.10.2018, 03.12.2018 та 29.01.2019) та відсутністю підтверджень поважності такої неявки ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, підставою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, у судове засідання без поважних причин, за умови належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, за відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності та неможливості розгляду справи за неявки.

У розумінні КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Тому, будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тоді як процесуальним обов'язком позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

При цьому неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге (на два чи більше судових засідання підряд) не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі. Перше таке неприбуття тягне за собою відкладення розгляду справи.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід з'ясовувати: чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності та чи неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В свою чергу, поінформованість осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду, є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. Для висновку суду про належне повідомлення сторін про розгляд справи на час такого розгляду у матеріалах останньої мають бути відомості, які б це підтверджували, в іншому випадку розгляд справи відкладається.

Відповідно до частини 1 статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Частиною 3 статті 124 КАС України встановлено способи здійснення судового виклики або судового повідомлення, а саме: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Якщо фізична особа, яка бере участь у справі, діє через представника і суд не вважає її особисту участь обов'язковою, він може направити повістку лише представнику.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження направлення позивачу ОСОБА_4 повістки про виклик в суд на 16.10.2018, 03.12.2018 та 29.01.2019.

В свою чергу зі зміст клопотання представника позивача ОСОБА_3 від 16.10.2018 дозволяє суду апеляційної інстанції зробити висновок, що представник в судове засідання 16.10.2018 з'явилась, однак у зв'язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи, зокрема з відзивом на позовну заяву та отримати такий, подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Щодо неможливості участі у судових засіданнях 03.12.2018 та 29.01.2019, то представником позивача подано клопотання про відкладення із зазначенням причин неможливості участі в судових засіданнях. Докази, визнання судом таких клопотань неповажними, у матеріалах справи відсутні.

Водночас, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що у судове засідання 03.12.2018 о 15 год представник позивача, незважаючи на подане клопотання, з'явилась, однак секретар судового засідання повідомила, що подане клопотання задовольнили та розгляд справи відклали на 29.01.2019.

Неприбуття представника позивача у судове засідання 29.01.2019 участю в розгляді справи в Мукачівському міськрайонному суді з 14 год. 53 хв. до 15 год. 15 хв., що підтверджено долученою до апеляційної скарги копією протоколу судового засідання від 29.01.2019, про що повідомлено суд першої інстанції шляхом подання відповідного клопотання, однак суд першої інстанції не надав належної оцінки заявленому клопотанню представника позивача щодо причин його неприбуття в судове засідання 29.01.2019.

Таким чином, відсутня повторність неприбуття у судове засідання без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття, передбачена пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України як підстава залишення позовної заяви без розгляду.

За таких обставин, враховуючи положення КАС України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо повторної неявки представника позивача в судове засідання, тоді як вирішуючи питання про те, чи позивач був належно повідомлений про розгляд справи 16.10.2018, 03.12.2018 та 29.01.2019, а також чи допущено позивачем повторну неявку в судове засідання без поважних причин, суд першої інстанції не перевірив відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи та одержання повісток.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

В свою чергу, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не наведено чому саме неявка позивача перешкоджає розгляду справи, які саме не з'ясовані обставини у справі не дають можливості ухвалити законне судове рішення, тоді як саме такими перешкодами зумовлено такий процесуальний наслідок як залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010р. у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

За таких обставин, з врахуванням статті 320 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції належно не дослідив причини неявки позивача та представника позивача в судове засідання, повторності такої неявки та обставин, за яких розгляд справи неможливий без участі позивача, а тому дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, та має наслідком скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 230, 241, 308, 310, 312, 320, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про залишення позовної заяви без розгляду від 29 січня 2019 року у справі № 308/13274/17 скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 21.03.2019