Справа № 460/2612/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1030/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року в справі № 460/2612/18 (суддя Друзенко Н.В., м. Рівне, повний текст судового рішення складено 19.11.2018) за позовом ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії відповідно до довідки №7507-с від 29.05.2018 про заробітну плату в період роботи в Республіці Афганістан з 26.08.1986 по 22.08.1988 з включенням до складу заробітної плати частини заробітної плати, виплаченої в іноземній валюті, згідно з курсом, що діяв на момент роботи в Республіці Афганістан, починаючи з 04.07.2018; зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до вказаної довідки.

Рішенням від 19 листопада 2018 року Рівненський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю.

Визнав протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до довідки №7507-с від 29.05.2018 про заробітну плату за період роботи в Республіці Афганістан з 26.08.1986 по 22.08.1988.

Зобов'язав Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з врахуванням довідки №7507-с від 29.05.2018 про заробітну плату за період роботи в Республіці Афганістан з 26.08.1986 по 22.08.1988, починаючи з 01.07.2018.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на помилковість висновків суду, оскільки законодавством, яке діяло раніше, тобто Законом України «Про пенсійне забезпечення», не передбачено обчислення розміру пенсії особам, які працювали за кордоном в установах колишнього СРСР чи УРСР або за відрядженням цим установ, із заробітку, отриманого в іноземній валюті, чи із заробітку, виплаченого в інвалютних карбованцях.

Тому особі, яка працювала за кордоном в установах колишнього СРСР чи УРСР або за відрядженням цих установ, пенсія може обчислюватися із заробітку, виплаченого в радянських карбованцях.

Оскільки архівна довідка від 29.05.2018 №7507/с, надана позивачем, підтверджує його роботу за кордоном в Республіці Афганістан з 26.08.1986 по 22.08.1988, та отримання останнім заробітної плати за вказаний період саме у інвалютних карбованцях, така не може враховуватися пенсійним органом при перерахунку пенсії позивача.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 311 КАС України, вважає за можливе розглянути скаргу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та з 01.06.2000 довічно отримує пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", про що свідчить копія посвідчення №162273 від 19.07.1996 (а.с.7).

04.07.2018 позивач звернувся до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з заявою, в якій просив врахувати при обрахунку пенсії заробітну плату за період роботи з 1986 по 1988 роки у Республіці Афганістан (а.с.9).

Листом від 13.07.2018 за №300/10 відповідач повідомив, що особі, яка працювала за кордоном в установах колишнього СРСР чи УРСР або за розпорядженням цих установ, пенсія може обчислюватися із заробітку, виплаченого в радянських карбованцях. А тому для здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати з серпня 1986 року по серпень 1988 року, виплаченої в інвалютних карбованцях, немає підстав. При цьому, зазначено, що період з 1986 по 1988 зарахований до страхового стажу позивача (а.с.10).

Вважаючи дії пенсійного органу щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період з серпня 1986 року по серпень 1988 року в Республіці Афганістан, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що поняття інвалютних карбованців є умовним і застосовувалося як одиниця обліку коштів, а тому для вирішення питання про можливість врахування при обчисленні пенсії заробітку, отриманого в інвалютних рублях, необхідно застосовувати загальні правила, визначені чинним законодавством.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсій за віком, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.2 ст.40 зазначеного Закону у разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати (доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою заробітною платою працівників, зайнятих у галузях економіки України, відповідного року (кварталу).

Статтею 72 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64, 67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до ст. 73 цього Закону, за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України на загальних підставах.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з серпня 1986 по серпень 1989 рік позивач перебував у відрядженні в Республіці Афганістан на заводі азотних добрив на посаді старшого диспетчера електрогосподарства та отримував заробітну плату в інвалютних карбованцях, що підтверджується наказом Рівненського виробничого об'єднанням "Азот" від 11.08.1986 за №491-ОК, довідкою Генерального консульства СРСР від 17.08.2018 №1180, довідкою ВАО "Агрохімекспорт" №083/15 від 08.04.1994, довідкою від 25.08.1988 та архівною довідкою Федерального архівного агентства від 29.05.2018 №7507-с (а.с.11-13).

Пенсійний орган при розрахунку пенсії не врахував позивачу частину заробітної плати, яка виплачувалась в іноземній валюті.

Із змісту роз'яснення Зовнішекономбанку від 26.12.2001р. № 6962/620303 відповідно до раніше діючих нормативних документів поточні рахунки радянських працівників, які працювали за кордоном у Зовнішекономбанку до 1993 року велися у інвалютних карбованцях, з умовним визначенням валюти внеску. Зачислення на рахунок здійснювалось на підставі платіжних доручень організацій, які направляли співробітників на роботу за кордон, суми вказувались також у інвалютних карбованцях. Інвалютні карбованці використовувались тільки у безготівкових рахунках до 1993 року, інвалютні карбованці обмінювалися на радянські карбованці у відношенні 1:1.

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що іноземна валюта - це валюта готівкою, грошові знаки (банкноти, білети державної скарбниці, монети), що знаходяться в обігу і є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені або ті, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, які знаходяться в обігу, платіжні документи у грошових одиницях іноземних держав та міжнародних розрахункових одиницях, кошти у грошових одиницях іноземних держав, міжнародних розрахункових одиницях та у діючій на території України валюті з вільною конверсією, які знаходяться на рахунках та вкладах у банківсько-кредитних установах на території України та за її межами.

Як зазначено вище, за приписами статей 72 та 73 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за межами України для призначення (перерахунку) пенсії враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64-67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.

Тобто, головною умовою врахування заробітку для призначення (перерахування) пенсії є відрахування страхових внесків із цих сум.

При цьому слід зазначити, що механізм оплати праці спеціалістів (на час роботи позивача) регулювався Правилами про умови праці радянських робітників за кордоном, затвердженими Державним ОСОБА_2 Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 25.12.1974 за №365. Пункт 42 яких зазначав, що на соціальне страхування працівників установ СРСР за кордоном, які направлені з СРСР, а також прийнятих на роботу на місці на штатні посади з числа членів їх сімей, відповідні міністерства та відомства сплачують в СРСР у централізованому порядку страхові внески у відсотках, встановлених урядом СРСР від сум заробітної плати, виплачуваної названим працівникам в радянській та іноземній валютах.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позову, оскільки пенсійний орган як суб'єкт владних повноважень діяв не у спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

При цьому, пенсійний орган не врахував, що заробітна плата, яку отримувала позивач в іноземній валюті працюючи за кордоном, носила постійний характер, та з цієї суми проводились відрахування на соціальне страхування працівників установ СРСР за кордоном.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року в справі № 460/2612/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5