Справа № 160/9440/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 березня 2019 року Справа № 160/9440/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.

за участі секретаря судового засідання Манько К.А.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністра соціальної політики України ОСОБА_2, до заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3, до Міністра соціальної політики України ОСОБА_2 в якому позивач просить:

визнати бездіяльність заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3 при наданні відповідей від 14.07.2017 року за № 2093/05/-17/21, від 07.04.2017 року за №1120/05-17/21 та від 12.05.2017 року за №1425/0/5/-17/21 щодо невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян» з приводу обєктивної, всебічної перевірки доводів, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 24.03.2017 року та 06.06.2017 року, письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення у строки передбачені Законом, протиправною;

визнати бездіяльність Міністра соціальної політики України ОСОБА_2 щодо ненадання у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.09.2017, протиправною;

визнати бездіяльність ОСОБА_2 щодо ненадання у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», відповіді на звернення ОСОБА_1 від 22.01.2018, протиправною;

зобовязати Міністра соціальної політики України ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 про таке (із звернення від 24.03.2017):

«....я звертаюсь з цим зверненням особисто до Вас пане Премєр-міністр, тому що Ви не втратили у нас довіри і ми з надією очікуємо, що наведете лад в країні.

З урахуванням викладеного прошу організувати перевірку зазначених у зверненні питань, в т.ч. оскільки таке обкрадання, здійснено у 2012 році і не тільки в мене, а і в інших прокурорів - пенсіонерів у Дніпропетровському регіону, (начебто за вказівкою вищого керівництва -таку «профілактичну» економію здійснено в 2012 році і по всій державі) та вжити відповідних заходів щодо усунення порушень законності, винних притягнути до відповідальності.

Вжити заходів щодо встановлення конкретних посадових осіб і виконавців із пенсійного фонду Красногвардійського району, які при отриманні довідки від 31.08.2012 та при перерахуванні мені пенсії не змогли відрізнити різницю на той час: в перерахуванні - 90 % і призначенні - 80% пенсії. Вони навмисно чи по халатності спромоглися протягом трьох років недоплачувати мені пенсію і продовжують з цього питання до цього часу судову тяганину за недоплачену різницю та інше ( а чи належно витрачають кошти на судові збори ? Може ці кошти більш справедливо спрямувати на добрі діла, наприклад, комусь надати допомогу на лікування, тощо?). Винних у порушенні законності посадових осіб (в діяльності, бездіяльності) притягнути до дисциплінарної відповідальності.

За рахунок встановленого службовою перевіркою «службового недбальця», повернути мені різницю недоотриманих коштів за минулі 3 роки, оскільки не з моєї вини втрачено строк звернення до суду і т.д.».

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України)

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. (ч. 1 ст.123 КАС України)

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. (ч. 3 ст. 123 КАС України)

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Адміністративний суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, що також прописано у Рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року, яким визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Оскільки перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу, який законодавець визначив альтернативно - як день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення.

Суд також зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «ОСОБА_4 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається з матеріалів справи вбачається, 24.03.2017 року позивач звернувся з письмовим зверненням до Премєр-міністра України з проханням вжити заходів щодо встановлення конкретних посадових осіб і виконавців пенсійного фонду, які навмисно чи по халатності спромоглися протягом трьох років недоплачувати пенсію.

Зазначене звернення 29.03.2017 за № 41-К-007508/04 із Секретаріату Кабінету Міністрів України спрямовано для розгляду до Мінсоцполітики.

06.06.2017 року позивач письмово звернувся до Премєр-міністра України та нагадав про порушення строку щодо розгляду звернення позивача.

На звернення позивача від 24.03.2017 року та від 06.06.2017 року заступник Міністра соціальної політики України ОСОБА_3 14.07.2017 за № 2093/05/-17/21 повідомив, що листом від 07.04.2017 за № 1120/05-17/21 надано відповідь на звернення від 24.03.2017 року та додав копію листа від 12.05.2017 №1425/0/5/-17/21.

27.09.2017 року позивач звернувся зі скаргою на дії заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3 до Президента України, в якій зазначено, що заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3 не перевіряв зазначені в зверненні від 24.03.2017 року доводи.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що позивач про порушення своїх прав щодо бездіяльності заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3 при наданні відповідей від 14.07.2017 за № 2093/05/-17/21, від 07.04.2017 за № 1120/05-17/21 та від 12.05.2017 за №1425/0/5/-17/21 щодо невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян» з приводу обєктивної, всебічної перевірки доводів, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 24.03.2017 року та 06.06.2017 року був обізнаний станом на 27.09.2017 року, про що свідчить скарга від 27.09.2017 року адресована на імя Президента України.

З огляду на вказані обставини, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу в частині позовних вимог:

визнати бездіяльність заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3 при наданні відповідей від 14.07.2017 за № 2093/05/-17/21, від 07.04.2017 за № 1120/05-17/21 та від 12.05.2017 за №1425/0/5/-17/21 щодо невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян» з приводу обєктивної, всебічної перевірки доводів, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 24.03.2017 та 06.06.2017, письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення у строки передбачені Законом, протиправною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.123, 240, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3, до Міністра соціальної політики України ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання бездіяльності заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_3 при наданні відповідей від 14.07.2017 року за №2093/05/-17/21, від 07.04.2017 року за №1120/05-17/21 та від 12.05.2017 року за №1425/0/5/-17/21 щодо невиконання вимог Закону України Про звернення громадян з приводу обєктивної, всебічної перевірки доводів, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 24.03.2017 року та 06.06.2017 року, письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення у строки передбачені Законом, протиправною - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 15 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_4