Справа № 826/16177/16
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ "Укрінбанк" про визнання протиправним рішення, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ "Укрінбанк", в якому просив:

- визнати протиправною і такою, що суперечить постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року №826/1162/16, постанову правління Національного банку України № 180 від 22 березня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укрінбанк»;

- стягнути з Національного банку України на користь позивача 276 076,00 грн. на відшкодування завданої шкоди та 3 311,96 грн. суми судового збору, а всього сягнути 279 387,96 грн., які перерахувати на поточний рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім'я позивача в ПАТ "Мегабанк", , МФО 351629.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року даний адміністративний позов залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що невідповідність оскаржуваного рішення постанові Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/1162/16, яка наразі скасована судом вищої інстанції, не є підставою, передбаченою чинним законодавством для скасування акта індивідуальної дії; позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення прав позивача саме Національним банком України і що внаслідок такого порушення було завдано шкоду позивачу в зазначеному ним розмірі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що наведені в позовній заяві факти і доводи в оскаржуваному рішенні викладено лише як встановлені, без аналізу, оцінки і спростування, а в задоволенні позову відмовлено лише з тієї підстави, що постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 березня 2016 року по справі № 826/1162/16 скасовано, проте, на момент звернення до суду з даним позовом вказана постанова була чинною.

Представник Національного банку України надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що ні у адміністративному позові ні в апеляційній скарзі позивачем не зазначено жодного обґрунтованого твердження яким чином оскаржуваним рішенням порушуються його права та яким чином скасування оскаржуваних рішень відновить його нібито порушене право.

Оскільки сторони до суду не з'явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Згідно ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 відповідно до заяв-договорів №10-1346333 від 29 квітня 2015 року; №10-134633429 квітня 2015 року; №10-1404265 від 29 квітня 2015 року розмістив грошові кошти в ПАТ "Укрінбанк".

22 вересня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 622/БТ "Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" та призначення куратора", відповідно до якої запроваджено особливий режим контролю до 21 листопада 2015 року та призначено куратора.

01 жовтня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 659/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії проблемних", якою віднесено ПАТ "УКРІНБАНК" до категорії проблемних до 180 днів та встановлено з дня цієї постанови та до закінчення зазначеного строку обмеження відповідно до переліку викладеного в пункті 2 резолютивної частини постанови.

24 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії несплатоспроможних" відповідно до пунктів 1 та 2 резолютивної частини якої віднесено ПАТ "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних та визнано такими, що втратили чинність постанови Правління Національного банку України № 622/БТ від 22 червня 2015 року та №659/БТ від 01 жовтня 2015 року.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правлінням національного банку України прийнято постанову №934 від 24 грудня 2015 року прийнято рішення №239 від 24 грудня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", яким розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2014 року, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "УКРІНБАНК" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій Ірині Володимирівні строком на три місяці з 25 грудня 2015 року по 24 березня 2014 року.

22 березня 2016 року Правлінням НБУ на підставі пропозиції Фонду щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УкрІнБанк» винесено постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УкрІнБанк».

22 березня 2016 року на підставі вказаної постанови НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УкрІнБанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з рішенням Фонду, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УкрІнБанк» з 23 березня 2016 року по 22 березня 2018 року включно. Призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УкрІнБанк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій Ірині Володимирівні строком на два роки з 23 березня 2016 року по 22 березня 2018 року включно.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 березня 2016 року у справі № 826/1162/16 визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24 грудня 2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УкрІнБанк" до категорії неплатоспроможних"; визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УкрІнБанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку"; зобов'язано Національний банк України надати термін в 95 днів для відновлення платоспроможності Публічного акціонерного товариства "УкрІнБанк".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 березня 2016 року у справі № 826/1162/16 залишено без змін.

Позивач. вважаючи протиправною постанову правління Національного банку України № 180 від 22 березня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», а свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про Національний банк України» (далі - Закон про Національний банк) встановлено, що Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

У статті 7 Закону про Національний банк визначені інші функції до яких, зокрема, належить здійснення банківського регулювання та нагляду.

Статтями 7, 55 Закону про Національний банк та статтями 66, 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що Національний банк здійснює банківський нагляд за діяльністю банків, головною метою якого є безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках.

Згідно ч. 3 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» НБУ приймає рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом п'яти днів з дня отримання такої пропозиції Фонду. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 2 ч.2 статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд вносить НБУ пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку.

Відповідно до ч.3 статті 44 вказаного Закону НБУ зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. НБУ інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

У зв'язку із закінченням тимчасової адміністрації, Фондом гарантування внесено до Національного банку пропозицію від 12 березня 2016 року № 22-14271/16 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УкрІнБанк».

На підставі пропозиції Фонду гарантування, Правлінням Національного банку України 22 березня 2016 року прийнято постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк»» та у зв'язку з чим, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 22 березня 2016 року № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Таким чином, враховуючи наявний обов'язок Національного банку прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, з урахування наявності права приймати такі рішення на підставі Закону України «Про Національний банк України», оскаржувану Постанову №180 прийнято уповноваженою особою, на підставі, у спосіб та межах компетенції, визначеної законом.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач зазначав, що оскаржувана ним постанова Правління НБУ є протиправною, оскільки суперечить постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року №826/1162/16.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16 березня 2016 року у справі № 826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року, визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24 грудня 2015 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УкрІнБанк" до категорії неплатоспроможних"; визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УкрІнБанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку"; зобов'язано Національний банк України надати термін в 95 днів для відновлення платоспроможності Публічного акціонерного товариства "УкрІнБанк".

Однак, постановою Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 24 жовтня 2017 року заяву Національного банку України задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк», ОСОБА_6, про визнання протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Крім того, оскаржувана позивачем постанова правління Національного банку України № 180 від 22 березня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» визнана протиправною та скасована з моменту її прийняття постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2016 року у справі № 826/5325/16, яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року.

Згідно ч. 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 350 КАС країни, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції вірно визначено, що оскільки єдиним доводом на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови відповідача є те, що вона суперечить постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року по справі №826/1162/16, а така постанова наразі скасована судом вищої інстанції, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також необхідно зазначити, що чинним законодавством не передбачена така підстава для скасування акта індивідуальної дії.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача завданої шкоди внаслідок прийняття незаконної постанови, то суд вважає, що такі задоволенню не підлягають, оскільки, вони є похідними від вимоги про визнання протиправною постанови відповідача, у задоволенні якої позивачу відмовлено.

Також на думку апеляційного суду у позивача відсутнє право на оскарження прийнятих Національним банком рішень, оскільки адміністративний позов подано особою, яка не має права на звернення до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно ч.1 статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.2 статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Враховуючи наведене, прийняті Національним банком акти індивідуальної дії породжують права й обов'язки тільки для того суб'єкта, якому їх адресовано.

Прийняті Національним банком рішення, які оскаржуються позивачем, є актами індивідуальної дії. При цьому, останні прийнято не відносно позивача по справі, а відносно Банку.

Водночас, відсутність у позивача прав чи обов'язків у зв'язку із прийняттям оскаржуваних ним рішень Національного банку, не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із даним адміністративним позовом.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Крім того, в апеляційній скарзі взагалі не зазначено, які норми права було порушено, обставини справи не встановлено, а докази не досліджено судом першої інстанції.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у випадках, передбачених пп.2 ч.5 статті 328 КАС України безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку