Справа № 540/333/19
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/333/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Морської Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині порушення ст. 40 Конституції України, ч.4 ст.7 ЗУ "Про звернення громадян", п.20 Розділу III Інструкції "Про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України";

- зобовязати відповідача розглянути звернення позивача від 23.01.2019 р.

Ухвалою від 22.02.2019 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2019 року позивач подав до Генеральної прокуратури України звернення щодо бездіяльності службових осіб прокуратури Херсонської області, що виразилася у ненаданні відповіді на його звернення, всупереч вимогам ЗУ «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури. Листом від 30.01.2019 року № 19/2-9383ВИХ-19, за підписом прокурора відділу розгляду звернень громадян управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Генеральної прокуратури України ОСОБА_2, звернення позивача направлене до прокуратури Херсонської області. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що у визначений законом термін, відповідач не надав відповіді на звернення, а надіслав його до органу на який скаржився ОСОБА_1, чим порушив ч.4 ст.7 «ЗУ «Про звернення громадян». Просить визнати протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, що виразилася у ненаданні відповіді на звернення, а також зобов'язати відповідача надати відповідь на звернення, відповідно до вимог ст.40 Конституції України та ЗУ «Про звернення громадян».

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов повністю.

19.03.2019 року відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог із наступних підстав. Звернення позивача від 23.01.2019 р., яке надійшло до Генеральної прокуратури України 29.01.2019 р., листом від 30.01.2019 р. за вихідним № 19/2-9383 вих-19 направлене до прокуратури Херсонської області для розгляду за належністю для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, про що одночасно повідомлено заявника. Обґрунтовуючи такі дії, відповідач зазначає, що розгляд та вирішення порушених у зверненні питань щодо проведення службової перевірки за фактами ненадання прокуратурою Херсонської області відповідей на звернення ОСОБА_1 від 29.10.2018 р. та 10.12.2018 р. належать до компетенції керівника регіональної прокуратури. Також, вказує на те, що у зверненні позивача від 23.01.2019 р. дії чи рішення працівників Генеральної прокуратури не оскаржуються. З приводу порушених питань щодо проведення службової перевірки, ОСОБА_1 до прокурора Херсонської області у зверненнях від 29.10.2018 р., 10.12.2018 р. не звертався, відповідно рішення за такими його вимогами керівником регіональної прокуратури не приймалося. Прокуратурою Херсонської області звернення розглянуті та 28.02.2019 р. надана відповідь позивачу. Таким чином, відповідач вважає твердження ОСОБА_1 про допущені Генеральною прокуратурою України порушення законодавства про звернення громадян безпідставними.

Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

23.01.2019 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Генеральної прокуратури України звернення щодо протизаконних дій службових осіб прокуратури Херсонської області (зареєстроване за № 18850-19 29.01.2019 р.), в якому просив: 1. Провести службову перевірку за фактом грубого порушення службовими особами прокуратури Херсонської області ЗУ «Звернення громадян» від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР, Інструкціїї Про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2017 р. № 357; 2. Повідомити про вжитті заходи відносно уповноважених службових осіб прокуратури Херсонської області, які не надали відповіді на звернення від 29.10.2018 р. та на повторне звернення від 10.12.2018 р., і своєю бездіяльністю грубо порушили конституційне право громадянина на звернення.

Листом від 30.01.2019 р. № 19/2-9383ВИХ-19 Генеральна прокуратура України надіслала за належністю на адресу Прокуратури Херсонської області звернення ОСОБА_1 від 23.01.2019 р. для організації перевірки в межах компетенції та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, про що повідомила позивача цим же листом.

Вважаючи передачу звернення від 23.01.2019 р. з Генеральної прокуратури України в прокуратуру Херсонської області бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та доводам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положеннями ч. 7 ст. 5 Закону № 393 встановлено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (ч.ч. 3 та 4 ст. 7 Закону № 393).

Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст.15 Закону №393 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною 1 ст. 16 Закону №393 визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до абз. 2 ч.3 ст.17 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом. Генеральний прокурор має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Прокурором вищого рівня є:

1) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів місцевої прокуратури - керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов'язків;

2) для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів регіональної прокуратури - керівник регіональної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов'язків;

3) для керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників - керівник відповідної регіональної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов'язків;

4) для керівника регіональної прокуратури, його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Генеральної прокуратури України - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов'язків;

5) для першого заступника та заступника Генерального прокурора - Генеральний прокурор.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, Законів України «Про звернення громадян», «Про статус народного депутата України», «Про статус депутатів місцевих рад» , «Про комітети Верховної Ради України», ст. 9 Закону України «Про прокуратуру» та з метою забезпечення реалізації прав громадян на особисте звернення до органів прокуратури України наказом Генеральної прокуратури України від 20.12.2017 р. №357 затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України (далі - Інструкція №357).

Пунктом 20 Розділу ІІІ "Розгляд звернень громадян, депутатських звернень і запитів" Інструкції №357 встановлено, що звернення громадян, у яких порушені питання не належать до повноважень органів прокуратури, відповідно до ст.7 Закону України "Про звернення громадян" відповідальними підрозділами, керівниками місцевих прокуратур або їх першими заступниками та заступниками, керівниками структурних підрозділів цих прокуратур у термін не більше п'яти днів надсилаються за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянин, який подав звернення. Якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення, воно в той самий строк повертається громадянину з відповідним роз'ясненням.

У разі необхідності заявнику роз'яснюються компетенція органів прокуратури, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненні питань, функції Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та право на звернення до суду. Забороняється направляти звернення громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Пунктами 10, 11 Розділу V "Порядок вирішення звернень і запитів, надання відповідей" Інструкції №357 визначено, що у разі відмови в задоволенні звернень у відповіді зазначаються мотиви прийнятого рішення з посиланням на норми законодавства, а також роз'яснення порядку його оскарження. Рішення про відмову в задоволенні звернень у регіональній і місцевій прокуратурах приймають та відповідь підписують керівники цих прокуратур або їх перші заступники чи заступники у межах повноважень та відповідно до вимог законодавства, повторних звернень - виключно керівник прокуратури.

У Генеральній прокуратурі України рішення про відмову в задоволенні звернень приймають керівники самостійних структурних підрозділів, їх заступники. У разі незгоди заявника з таким рішенням відповідь заявнику надається за підписом заступників Генерального прокурора, заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або виконувача його обов'язків.

Остаточну відповідь заявнику про відмову в задоволенні звернення надає керівник прокуратури з одночасним повідомленням про припинення розгляду звернення відповідно до вимог законодавства.

При цьому, відповідно до п. 16 Розділу ІІІ "Розгляд звернень громадян, депутатських звернень і запитів" Інструкції №357 керівникам регіональних і місцевих прокуратур та їх заступникам передаються для розгляду звернення та запити у порядку, визначеному наказами керівників цих прокуратур.

Пунктом 21 розділу III Інструкції регламентовано, що звернення громадян, за результатами розгляду яких не приймалися рішення керівниками регіональних і у яких не оскаржуються дії чи рішення працівників Генеральної прокуратури України, відповідальні підрозділи у термін не більше п'яти днів надсилають до регіональної прокуратури, якщо вирішення порушених у них питань належить до компетенції цієї прокуратури.

Із копії звернення, надісланого позивачем до Генеральної прокуратури України від 23.01.2019 року слідує, що заявник не оскаржує дії працівників Генеральної прокуратури, натомість звернення стосується порушень, допущених службовими особами місцевої прокуратури Херсонської області щодо розгляду його звернення .

Тобто, позивач звертався із зверненням до прокуратури Херсонської області щодо оскарження дій службових осіб прокуратури щодо не розгляду його звернення.

Суд погоджується із позицією відповідача, що порушене у зверненні питання стосовно проведення службової перевірки щодо порушень службовими особами прокуратури Херсонської області ЗУ «Про звернення громадян», Інструкції № 357, в силу п.1 Розділу 3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 06.12.2017 року № 343 (далі Інструкція №343), віднесено до повноважень прокуратури Херсонської області.

Відповідно до п.1 Розділу 3 Інструкції №343 посадовими особами органів прокуратури, уповноваженими призначити службове розслідування, є Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, керівник регіональної прокуратури, військовий прокурор регіону або особи, які виконують їх обовязки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що повноваження розпочати службову перевірку щодо посадових осіб прокуратури Херсонської області зазначену у зверненні ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України належить прокурору Херсонської області - керівнику місцевої прокуратури, відтак спрямування цього звернення за належністю до прокуратури Херсонської області відповідає вимогами ст.7 ЗУ «Про звернення громадян», п.21 Розділу 3 Інструкції № 357 та п.1 Розліду 3 Інструкції № 343.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 102010000