Справа № 580/962/19
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 березня 2019 року справа № 580/962/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гайдаш В.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, просить:

- визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати відповідача внести відомості, що позивач не є боржником;

- відшкодувати шкоду 60000000 грн.;

- забезпечити позивача безоплатною правовою допомогою і звільнити від судових витрат.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя вважає, що вона повинна бути залишена без руху з нижче зазначених підстав.

Частиною 2 статті 160 КАС України унормовано, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами ч. 1 ст. 43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Позовна заява підписана ОСОБА_1, однак до суду не надано жодного належним чином завіреного доказу щодо наявності адміністративної-процесуальної правоздатності.

Так, відповідно до пунктів 2, 11 частини 5 статті 160 цього Кодексу в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В позовній заяві без зазначення номера від 20.03.2018 в порушення вищевказаних норм статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем не зазначено: реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номеру і серії паспорта позивача, ідентифікаційного коду юридичної особи - відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв'язку позивача та відповідача, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача та відповідача, а також власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також не зазначено про підстави звільнення від сплати судового збору.

Окрім того, згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Однак, в порушення вищевказаної норми статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач в позовній заяві не викладає обставини щодо позовних вимог про визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання відповідача вчинити дії та не зазначає правових норм, відповідно до яких порушені його права.

Частиною 4 ст. 161 КАС України унормовано, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, позивачем не додано жодних доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Щодо вимоги про відшкодування шкоди у розмірі 60000000 грн., суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб під час здійснення повноважень.

Частиною 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами у порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначається ціна позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Позивачем не зазначено яку саме шкоду (її характер: майновий, немайновий) він просить відшкодувати (моральну чи матеріальну), не зазначено чи таку шкоду заподіяно протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин та якими саме, не зазначено ціни позову та розрахунку суми шкоди.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач в позовній заяві вказує на те, що він є інвалідом війни І групи, проте жодних доказів які підтверджують дане твердження позивачем не надано.

Абз. 2, 4 підп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) встановлено, що за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року розміром 1921 грн.

На підставі ч. 3 ст. 6 Закону №3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже ставкою судового збору за подання цього позову є 10373 грн. 40 коп. (9605 грн. (5 розмірів прожиткового мінімуму) за майнову вимогу + 768,40 (0,4 розміру прожиткового мінімуму) за немайнову вимогу = 10373 грн. 40 коп.).

Тому за подання цього позову позивач має надати докази сплати судового збору у вищевказаному розмірі або належні докази звільнення від його сплати.

В позовній заяві позивач просить забезпечити його безоплатною правовою допомогою та надати допомогу в оформленні позовної заяви.

Однак суддя зазначає, що безоплатна правова допомога надається у порядку, передбаченому Законом України «Про безоплатну правову допомогу» №3460-VI від 02.06.2011.

Згідно з частинами 1, 2 статті 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» №3460-VI від 02.06.2011 безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» №3460-VI від 02.06.2011 право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» №3460-VI від 02.06.2011 суб'єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Згідно з частинами 1, 4 статті 18 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» №3460-VI від 02.06.2011 звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною 2 статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Разом із зверненням про надання безоплатної вторинної правової допомоги особа або законний представник особи повинні подати документи, що підтверджують належність особи або осіб, стосовно яких звертається законний представник, до однієї з вразливих категорій осіб, передбачених частиною 1 статті 14 цього Закону.

Відтак, за отриманням безоплатної правової допомоги щодо складання позовної заяви, інших процесуальних документів, представництва інтересів в суді особа має право звернутись до Центру з надання безоплатної правової допомоги або територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання.

Отримати правову допомогу можна звернувшись до найближчого центру з надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ч. ч. 1-2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України, що має наслідком на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 132, 160-161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду.

Роз'яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали суду заява підлягає поверненню.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Гайдаш