Справа № 2040/7159/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Головуючий І інстанції: Білова О.В.

12 березня 2019 р.Справа № 2040/7159/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Бенедик А.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним запису та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:
29.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправним запис у його службовій картці у вигляді суворої догани від 10.08.2017 року № 1294 АГ, накладеної начальником Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (подалі Харківський прикордонний загін);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати запис у вигляді суворої догани у його службовій картці від 10.08.2017 року № 1294 АГ, накладений начальником Харківського прикордонного загону.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до його службової картки помилково, внаслідок допущеної описки, внесено запис про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани на підставі наказу начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 року № 1294АГ, оскільки відповідний наказ відносно нього не приймався.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що усі накладені на позивача стягнення, крім позбавлення військового звання, автоматично втратили чинність з дня його звільнення відповідно до норм Дисциплінарного статуту. Також відповідач вказує, що наказом начальника Харківського прикордонного загону від 10.08.2017 року № 1294АГ позивач не притягувався до відповідальності, при цьому жодних змін до службової картки позивача не може бути внесено, у зв`язку із відсутністю такої в Харківському прикордонному загоні.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 року (рішення у повному обсязі складено 05.11.2018 року) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що оригінал службової картки позивача відсутній як у Дергачівському районному військовому комісаріаті Харківської області (подалі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в матеріалах особової справи позивача, так і в Харківському прикордонному загоні, відтак, наявність станом на 04.10.2017 року помилково внесеного запису про накладення 10.08.2017 року на позивача стягнення у вигляді суворої догани не порушує його прав та інтересів, оскільки на даний час така інформація не знаходиться у розпорядженні будь-кого з суб`єктів учасників процесу.

Не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм матеріального права, в апеляційній скарзі позивач просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано правомірність внесення начальником Харківського прикордонного загону до його службової картки запису у вигляді суворої догани № 1294 АГ від 10.08.2017 року.

Позивач стверджує, що надав суду достатні докази про те, що зазначений запис є незаконним, протиправним, та таким, що підлягає скасуванню з подальшим зобов`язанням Харківського прикордонного загону скасувати запис у вигляді суворої догани в його службовій картці.

Під достатніми доказами, які містяться в матеріалах справи, є - витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому вказано, що прапорщику ОСОБА_1 надається щорічна основна відпустка за 2017 рік тривалістю 16 календарних днів, з 01.08.2017 року. Даний факт свідчить про те, що під час внесення оскаржуваного запису у вигляді суворої догани позивач перебував у щорічній відпустці.

Про протиправність та незаконність цього запису свідчить також лист начальника Харківського прикордонного загону О. Осадчука від 28.07.2018 року до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якого убачається, що оскаржуваний запис у службовій картці внесено помилково внаслідок описки, а також прохання на підставі цього листа внести Військовим комісаром Дергачівського РВК зміни в службову карту ОСОБА_1 .

Крім цього вказує, що відповідач Харківський прикордонний загін у судовому засіданні по справі № 820/3608/18 визнав протиправність та незаконність внесеного запису внаслідок описки.

За таких обставин, позивач вважає свої права у спірних правовідносинах порушеними незаконними діями відповідача та такими, що підлягають судовому захисту.

Заперечуючи проти доводів та аргументів апеляційної скарги, покладених в обґрунтування її вимог, відповідач Харківський прикордонний загін просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції, - без змін.

Відповідач зазначає, що всі дисциплінарні стягнення, окрім позбавлення військового звання, автоматично втрачають чинність з дня звільнення військовослужбовця, відтак, є незрозумілими підстави звернення позивача до суду щодо скасування запису у службовій картці про стягнення, які на даний час втратили чинність.

При цьому, Харківським прикордонним загоном не може бути внесено жодних змін до службової картки позивача, у зв`язку з відсутністю такої.

Також вказує, що наказом начальника Харківського прикордонного загону № 1294-АГ від 10.08.2017 року ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Таким чином, існування будь-яких записів у службовій картці не створює юридичних наслідків для позивача, оскільки єдиною підставою вважати, що особа притягнута до дисциплінарної відповідальності є наказ.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач проходив військову службу на посаді дільничного інспектора прикордонної служби II категорії відділу прикордонної служби «Козача Лопань» у званні прапорщика до його звільнення 18.09.2017 року, у зв`язку з припиненням контракту через службову невідповідність (наказ № 395-ос від 18.09.2017 року) /а.с.15/.

Згідно цього наказу, після звільнення позивача з Харківського прикордонного загону його особову справу 31.10.2017 року направлено до Дергачівського РВК.

Листом Харківського прикордонного загону від 28.07.2018 року № 30/8475, адресованого Військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомлено, що в ході службового розбору Харківським прикордонним загоном виявлено описку в службовій картці позивача ОСОБА_2 , а саме: запис про дисциплінарне стягнення у вигляді «догани», оголошеної наказом начальника Харківського прикордонного загону № 1294-АГ від 10.08.2017 року. При цьому виявлено, що ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності відповідно до зазначеного наказу не притягувався, а дана описка стала можлива внаслідок неуважності та неналежного виконання своїх службових обов`язків посадовою особою Харківського прикордонного загону, що вносила відомості до службових карток військовослужбовців відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Харківського прикордонного загону. Також, цим листом відповідач просив Військового комісара Дергачівського РВК внести відповідні зміни до службової картки ОСОБА_1 /а.с.14/.

Також, судом установлено, що на звернення представника позивача від 09.08.2018 року Дергачівський РВК відповіддю від 15.08.2018 року № 4/952 повідомив про відсутність в особовій справі ОСОБА_1 оригіналу (чи копії) службової картки позивача /а.с. 18/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (подалі Закон № 2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Так, порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження військової служби за контрактом громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період визначено Положенням про проходження громадян України військової служби в Державній прикордонній службі, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009 (подалі - Положення).

У добровільному порядку в Держприкордонслужбі проходять, зокрема, військову службу за контрактом особи рядового складу, сержантського і старшинського складу, особи офіцерського складу.

Згідно з п. 11 Положення проходження військової служби військовослужбовцем відображається в його особовій справі, яка ведеться у порядку та за формою, встановленими Адміністрацією Держприкордонслужби.

До особової справи з дотриманням вимог законодавства вносяться відомості про військовослужбовця та членів його сім`ї, інші пов`язані з проходженням військової служби необхідні відомості.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року № 551-XIV (подалі Закон № 551-XIV ) затверджено відповідний статут (подалі Дисциплінарний статут).

Відповідно до преамбули цього статуту, він визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Облік заохочень та дисциплінарних стягнень військовослужбовців врегульований, зокрема, Розділом IV Дисциплінарного статуту.

Так, відповідно до п. 106 цього Розділу, усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військово службовця (додаток 3 до цього Статуту).

Згідно п. 107 Дисциплінарного статуту службові картки ведуться: а) у роті - на солдатів та сержантів; б) у штабі військової частини - на прапорщиків та офіцерів; в) на кораблях 1 і 2 рангу: на матросів і старшин - у бойових частинах, службах та окремих командах; на мічманів та офіцерів - помічником командира корабля; г) на кораблях 3 рангу - помічником командира корабля на весь особовий склад корабля; д) в управлінні дивізіону - на весь особовий склад кораблів 4 рангу. Службові картки на командирів військових частин, з`єднань, генералів (адміралів) ведуться у штабі, вищому за рангом.

Командири батальйонів, полків, бригад, дивізій, кораблів та рівні з ними посадові особи зобов`язані періодично переглядати службові картки військовослужбовців з метою перевірки правильності застосованих заохочень та накладених стягнень.

Кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби (п. п. 108, 109 Дисциплінарного статуту).

Порядок ведення особових справ військовослужбовців Державної прикордонної служби України регламентується Інструкцією з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2017 року № 468, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.08.2017 року за № 1011/30879, яка набрала законної сили 26.09.2017 року (подалі Інструкція № 468).

Відповідно до пп. 1 п. 11 розділу ІІ «Складання та ведення особових справ офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за контрактом Державної прикордонної служби України» Інструкції № 468, особові справи є однією з основних форм персонального обліку військовослужбовців і ведуться з метою всебічного вивчення їх ділових, моральних, інших якостей, необхідних для визначення порядку просування по службі та подальшого використання кадрів. Вони повинні відображати біографічні дані, проходження служби, трудову діяльність та інші відомості, що об`єктивно характеризують військовослужбовця.

Ведення особових справ військовослужбовців (своєчасне поповнення необхідними матеріалами, документами, фотокартками та іншими даними), які характеризують їх, уточнення записів, що містяться в них, звірка з першими примірниками, а також контроль за своєчасним пересиланням особових справ покладаються на особовий склад кадрових підрозділів органів Держприкордонслужби.

Підпунктами 3-7 п. 11 розділу ІІ Інструкції № 468 визначений перелік документів, які зберігаються в особовій справі військовослужбовця.

Так, особова справа (додаток 50) осіб рядового, сержантського і старшинського складу військової служби за контрактом, осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України складається з чотирьох розділів: перший розділ - «Особова справа»; другий розділ - «Додаток № 1», матеріали вивчення кандидата на військову службу за контрактом у Державній прикордонній службі України; третій розділ - «Додаток № 2», матеріали, що характеризують військовослужбовця в період служби в Державній прикордонній службі України; четвертий розділ - «Додаток № 3», архівно-довідкові матеріали.

У першому розділі «Особова справа» (додаток 51) зберігаються/знаходяться: контрольний листок звірок анкетних даних військовослужбовця і його ознайомлення з особовою справою (додаток 52); послужний список (додаток 53); анкета (додаток 54); автобіографія (додаток 55); зобов`язання про нерозголошення відомостей, які становлять державну таємницю, службову та конфіденційну інформацію (додаток 56); військова присяга; атестаційний лист (додаток 57); висновок про перевірку та встановлення стажу служби для виплати процентної надбавки за вислугу років (додаток 58); подання до звільнення з військової служби (додаток 59); розрахунок вислуги років на пенсію (додаток 60).

Крім того, до особової справи додаються аркуш обліку стажу плавання (додаток 61), аркуш обліку виконання стрибків з парашутом (додаток 62), аркуш обліку роботи водолаза під водою (додаток 63), аркуш обліку участі в антитерористичній операції (додаток 64), а також контракт про прийняття на військову службу (продовження строку військової служби за новим контрактом) встановленої форми.

У другому розділі «Додаток № 1» (додаток 65) містяться матеріали щодо вивчення кандидата на службу в Державну прикордонну службу України: заява (рапорт) про зарахування на військову службу в Державну прикордонну службу України; висновок про зарахування на військову службу до Державної прикордонної служби України (додаток 66); висновок ЦВЛК, ВЛК встановленої форми; матеріали, які характеризують кандидата на службу в Державну прикордонну службу України; службові матеріали на працівників, які працювали в Державній прикордонній службі України перед зарахуванням на військову службу.

У третьому розділі «Додаток № 2» (додаток 67) містяться матеріали, які характеризують військовослужбовця в період проходження військової служби в Державній прикордонній службі України: характеристики; подання до призначення (додаток 68); подання до присвоєння військового звання (додаток 69); нагородний лист для представлення до відзначення державною нагородою України (додаток 70); нагородний лист до нагородження медаллю (відомчою відзнакою) (додаток 71); плани введення і становлення на посадах; матеріали вивчення у зв`язку з направленням на навчання, зарахування до кадрового резерву, виїздом за кордон; довідки про стан здоров`я військовослужбовця, членів його сім`ї; довідки про поранення, контузії, травми; акти розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався (форма Нвс-5); акти про нещасний випадок (випадок смерті) (форми Нвс-1, НПвс); копії висновків про результати службових розслідувань; копії рішень зборів військовослужбовців; копії вироків судових органів; інші документи, що характеризують військовослужбовця.

У четвертому розділі «Додаток № 3» (додаток 72) містяться архівно-довідкові матеріали: підтвердження окремих періодів служби; послужні списки, що втратили актуальність; рапорти військовослужбовця; копії особистих документів; екзаменаційні аркуші/листи; інші архівно-довідкові матеріали.

Відповідно до пп. 36 п. 11 розділу ІІ Інструкції № 468 особові справи осіб рядового, сержантського і старшинського складу, виключених зі списків особового складу Державної прикордонної служби України, надсилаються на звільнених з військової служби у двотижневий строк з дати виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби - до відповідних військових комісаріатів.

Як установлено судовим розглядом, особова справа позивача ОСОБА_1 сформована під час його призову на військову службу та оформлена у відповідності до вимог пп. 4 п. 11 Розділу ІІ Інструкції № 468.

Колегія суддів зазначає, що особова справа позивача направлена Харківським прикордонним загоном до ІНФОРМАЦІЯ_5 31.10.2017 року за вихідним № 30/312 ДСК, тобто після набрання Інструкцією № 468 законної сили, якою, зокрема, не передбачено пересилання службової картки військовослужбовця та її наявності в матеріалах особової справи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 45 Дисциплінарного статуту усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення військовослужбовця.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під підставою адміністративного позову слід розуміти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доводить факт порушення своїх прав, або ймовірність порушення нормативним актом прав у майбутньому.

При цьому, незалежно від підстав позову, визначених позивачем, адміністративні суди перевіряють коло обставин, що можуть слугувати підставами позову, з одного боку для встановлення обов`язку вчинити певну дію (наявності права на прийняття рішення), з іншого на доведення правової заінтересованості особи у виконанні цього обов`язку саме на її користь.

Слід зазначити, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною третьою статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, при цьому, задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. То ж, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.

Аналогічна позиція підтверджується, зокрема, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/1997 від 25.11.1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України та № 9-рп/1997 від 25.12.1997 року за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України, зі змісту яких випливає, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик О.В. Присяжнюк
Постанова у повному обсязі складена і підписана 21 березня 2019 року.