Справа № 420/6434/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 420/6434/18

Головуючий у 1-й інстанції: Марин П. П.

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

19 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року (м. Одеса) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України в якій позивач просить визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України, щодо відсутності системи контролю за використанням службових приміщень (судовий зал №3) П'ятого апеляційного адміністративного суду та зобов'язати Державну судову адміністрацію України вжити заходи (службове розслідування тощо) щодо з'ясування вказаної події 01.11.2018 року в П'ятому апеляційному адміністративному суді, притягнути винних до відповідальності, вчинити заходи для поновлення конституційного ладу в П'ятому апеляційному адміністративному суді унеможливлення втручання третіх осіб в судочинство, захистити права позивача від такого втручання, сприяти отриманню відеозаписів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії - повернуто.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою до П'ятого апеляційного адміністративного суду, якою просить суд скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала від 21.12.2018 року постановлена Одеським окружним адміністративним судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Водночас зазначає, що судом чиняться перешкоди в доступі до правосуддя.

Відповідно до ухвали П'ятого апеляційного адміністативного суду від 18.01.2019 року адміністративну справу №420/6434/18 передано до Сьомого апеляційного адміністративного суду, оскільки позовні вимоги по даній справі містять вимоги щодо вирішення питання належної роботи посадових осіб та голови П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року звільнено позивачку від сплати судового збору та відкрито апеляційне провадження по справі.

Ухвалою від 05.03.2019 року Сьомий апеляційний адміністративний суд від 05.03.2019 року призначив справу до розгляду на 19.03.2019 року.

Відзиви на апеляційну скаргу не подавались.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою суду від 14.12.2018 року вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви на протязі п'яти днів з моменту отримання копії ухвали шляхом надання до суду: належним чином оформленого адміністративного позову із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серії паспорта позивача; вірного найменуванням відповідача; надання власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема доказів того, що позивач в листопаді 2018 неодноразово подавала через гарячу лінію усні запити і звернення, отримувала проміжні відповіді; письмових обґрунтувань та надання доказів на підтвердження того, що оскаржувані дії та бездіяльність порушують права, свободи та інтереси позивача; відповідної копії цієї позовної заяви для відповідача; докази сплати судового збору у розмір 704,80 грн.; уточнення позовних вимог з урахуванням положень ч.1 ст.19 та ст.245 КАС України.

На виконання ухвали суду позивачем 18.12.2018 року надано до суду заяву про усунення недоліків. Позивачка у вказаній заяві зазначає, що державні органи сплачують судовий збір за рахунок державного бюджету, а вона змушена сплачувати за власний кошт. Водночас вказує, що суду відомі обставини, що причини, за якими позивача звільнено від сплати судового збору ВС КАС по справі №815/6096/17, по справі №815/713/18 (яка свідчить про отримання коштів штрафу за ухвалою ОААС від 20.06.2017 року по справі №815/1790/13к). Враховуючи зазначене, позивачка просила: вважати заяву прийнятною, недоліки усунутими; витребувати вказані докази в ООДА; звільнити від сплати судового збору; відкрити провадження у справі; задовольнити адміністративний позов; стягнути судовий збір з відповідача через очевидне порушення ст.124 Конституції України.

Суд першої інстанції повертаючи позовну заяву виходив з того, що ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали від 14.12.2018 року про без руху та не усунула недоліки позовної заяви. Таким чином, Одеський окружний адміністративний суд повернув позовну заяву позивачці, відповідно до п.1 ч. 4 ст.169 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтям 160,161,172 цього Кодексу, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), чи немає інших підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 169 КАС України, суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка на виконання вимог ухвали про без руху 18.12.2018 року надала суду заяву про усунення недоліків. Вказану заяву обґрунтовує тим, що державні органи сплачують судовий збір за рахунок державного бюджету, а позивачка змушена сплачувати за власний кошт. Крім того, зазначає, що суду відомі обставини, стосовно причин за якими позивачку звільнено від сплати судового збору ВС КАС по справі №815/6096/17, по справі №815/713/18(яка свідчить про отримання штрафу за ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 року по справі №815/1790/13к).

Слід зазначити, що суд, враховуючи обставини справи, що перешкоджали особі здійсненню права на звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Судова колегія, дослідивши заяву ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що наведені у заяві підстави є необґрунтованими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, які встановлюють викладені у заяві обставини.

Одночасно, апеляційний суд враховує, що маючи намір добросовісної реалізації належного права на перегляд своєї справи, сторона повинна забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону.

Стосовно звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити таке.

Перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, встановлено ст.5 Закону України "Про судовий збір", однак позивачка не відноситься до визначених зазначеною нормою осіб.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Слід зауважити, що на час звернення до суду першої інстанції позивачкою не було надано суду документів, які свідчать про наявність, встановлених законом, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що посилання позивачки, стосовно того, що суду відомі обставини за якими її звільнено від сплати судового збору ВС КАС по справі №815/6096/17, по справі №815/713/18 не є підставою для звільнення від сплати судового збору за даним адміністративним позовом, без надання до суду відповідних доказів.

З урахуванням зазначено, суд апеляційної інстанції вважає, що суд правомірно відмовив у задоволенні клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору, оскільки до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували розмір річного доходу позивачки за попередній календарний рік та відсутність інших джерел доходів, які свідчать про неможливість сплатити судовий збір.

За вказаних обставин, в обсязі наявних у матеріалах позовної заяви документів та з урахуванням поданих доказів на підтвердження мотивів, наведених щодо звільнення позивача від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції також не вбачає підстав для такого звільнення.

Встановлено, що позивачка, на виконання ухвали суду від 14.12.2018 року про залишення позову без руху, не надала до суду першої інстанції: належним чином оформлений адміністративний позову із зазначенням реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серії паспорта позивача, вірним найменуванням відповідача та уточненням позовних вимог з урахуванням положень ч.1 ст.19 та ст.245 КАС України, із зазначенням доказів які підтверджують обставини про які зазначає позивач; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; відповідної копії позовної заяви для відповідача; докази сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказав, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у визначений судом строк, тому позовна заява підлягає поверненню.

Враховуючи зазначене, оскільки позивачкою не усунуто недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, які вказані в ухвалі суду від 14.12.2018 року, то згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, вона повертається позивачу.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладених обставин, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно повернув позовну заяву ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов'язки. Учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліметаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що позивачці в повній мірі була надана можливість реалізувати своє право на звернення до суду.

Відповідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2019 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.