Справа № 373/165/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Залевська А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Справа № 373/165/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Пастерчак Ольги Сергіївни на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_3

до інспектора роти № 1 батальйону № 1 патрульної поліції в

м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області

лейтенанта поліції Пастерчак Ольги Сергіївни

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Пастерчак Ольги Сергіївни (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 24.01.2019 р. серії НК № 367716 у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2019 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач вчинив правопорушення, за яке його і було притягнуто до відповідальності, а саме не пред'явив страховий поліс, а також зупинився в зоні дії знаку «зупинку заборонено».

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач має поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.01.2019 р., відповідно до якого страховиком є ПАТ «НАСК «Оранта», страхувальником ОСОБА_3, забезпечений транспортний засіб - Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1.

24.01.2019 р. відповідачем відносно позивача було складено постанову від 24.01.2019 р. серії НК № 367716, в якій зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1, 24.01.2019 р. о 16 год. 03 хв., термінал «Д» ДПМА Бориспіль, здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 та при перевірці документів не пред'явив поліс страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2,4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв'язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

З матеріалами відеофіксації вбачається, що 24.01.2019 р. позивач зупинив свій транспортний, не доїхавши до дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», у той час, як до нього підійшов інспектор поліції та повідомив, що він зупинився в зоні дії зазначеного знаку.

Позивач, вважаючи постанову від 24.01.2019 р. серії НК № 367716 протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не порушував вимог знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та не зупиняв транспортний засіб в зоні його дії, що зазначена відповідачем причина зупинки позивача спростовується матеріалами відеофіксації та суперечить нормам законодавства, а також з того, що у позивача наявний страховий поліс, що був дійсним на момент виникнення спірних правовідносин та наданий суду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Так, відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 16 Закону № 3353-ХІІ передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 21.2. статті 21 Закону № 1961-IV контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо попущень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

У п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

У розділі 3 «Заборонні знаки» ПДР України, вказано, що зона дії знаків, в тому числі 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п. 2.1 «ґ» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») тягне за собою накладення штрафу.

На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.1 ст.126 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена за керування транспортним засобом без полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо осіб, на яких законодавством покладено обов'язок мати такий поліс.

Разом з тим, правовою підставою для виникнення у водія обов'язку пред'явити інспектору поліції страховий поліс є наявність законної причини зупинення уповноваженою особою його транспортного засобу, якою зокрема є порушення ПДР.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що причиною зупинки інспектором поліції Пастерчак О.С. транспортного засобу позивача за матеріалами справи та, як на тому наполягає сама відповідач, є зупинення ним автомобіля в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Однак, матеріалами відеофіксації з технічного засобу, зазначеного у спірній постанові, наданими самим же відповідачем /Т.1 а.с.24/, підтверджується, що транспортний засіб позивача не перебував у зоні дії вказаного знаку, яка у відповідності до розділу 3 ПДР починається від місця його встановлення, оскільки автомобіль НОМЕР_2 під керуванням позивача на момент зупинки до даного знаку не доїхав.

Водночас, жодних інших причин зупинки відповідач позивачу не повідомляла і суду навести не змогла.

Отже, у даному випадку були відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, а тому в нього не виникало обов'язку пред'явити інспектору страховий поліс, який був ним оформлений та дійсний станом на момент виникнення спірних правовідносин, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, доводи апелянта про те, що позивач зупинився в зоні дії знаку «зупинку заборонено», спростовуються матеріалами справи, як зазначалося вище, та вказують на неправильне застосування і тлумачення відповідачем ПДР.

Твердження апелянта про те, що позивач вчинив правопорушення, за яке його і було притягнуто до відповідальності, а саме не пред'явив страховий поліс, є необґрунтованими, з огляду на викладене.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довів.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо протиправності прийнятої відповідачем постанови від 24.01.2019 р. серії НК № 367716 та наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Пастерчак Ольги Сергіївни підлягає залишенню без задоволення, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області лейтенанта поліції Пастерчак Ольги Сергіївни - залишити без задоволення, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судове рішення виготовлено 25 березня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: