Справа № 560/789/19
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/789/19
УХВАЛА

іменем України

22 березня 2019 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Михайлов О.О., розглянувши подання Головного державного виконавця Першого відділу ДВС м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Бухтоярова Анатолія Миколайовича до ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Першого відділу ДВС м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Бухтояров Анатолій Миколайович звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з поданням в якому просить винести ухвалу про обмеження громадянина України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим листом №560/3854/18 від 12.02.2019, виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом про стягнення боргу в сумі 14228,69 грн на користь ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Заявник мотивує звернення до адміністративного суду посиланням на приписи статті 441 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що тимчасове обмеження боржника - фізичної особи в праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

Вказує, що на примусовому виконанні в заявника перебуває виконавче провадження №58595259 боржником по якому виступає ОСОБА_2 по виконанню виконавчого листа №560/3854/18 від 12.02.2019 виданого Хмельницьким окружним адміністративним судом про стягнення боргу в сумі 14228,69 грн на користь ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Зазначив, що наявність в ОСОБА_2 заборгованості є підставою для обмеження його права виїзду за межі України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2, 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Тобто, норми Кодексу адміністративного судочинства України не поширюють юрисдикцію адміністративних судів на встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань, покладених на неї уповноваженими органами.

Водночас, процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються розділом VІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статті 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця

Приписами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено такої форми звернення до адміністративного суду як подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, тому, подання не може бути розглянуто як адміністративна справа.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На виконання вимог частини 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що Хмельницький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області може звернутися до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в порядку цивільного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 170, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за поданням Головного державного виконавця Першого відділу ДВС м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Бухтоярова Анатолія Миколайовича до ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяО.О. Михайлов