Справа № 160/27/19
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2019 року Справа № 160/27/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача - ОСОБА_3 представника позивача - ОСОБА_4 представника відповідача - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа: Червоненська сільська рада про визнання незаконними дії та скасувати припис, -
Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Червоненська сільська рада, в якому просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті той самий день, яка занесена до протоколу судового засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року розгляд справи було відкладено на 18.03.2019 року.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила суд позов задовольнити.
Третя особаЧервоненська сільська рада повідомлена належним чином, вповноваженого представника не направила, пояснень не надала.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи адміністративного позову та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи позову та відзиву на нього, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель в Апостолівському, Криворізькому, Софіївському, Широківському районах управління з контрою за використанням та охороною земель і Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_6 проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом - земельної ділянки на території Криворізького району та м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, які використовуються ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», за результатами якої складено акт №926-ДК/910/АП/09/01/-18 від 01.11.2018року.
За результатами перевірки встановлено, що рішенням Криворізької міської ради № 541 від 10.12.1997 р. ВАТ «Північний ГЗК» надано право постійного користування землею площею 2504,9833 га, про що видано Державний акт на право постійного користування землею № 399 від 01.07.1998 р. Площа земель сторонніх землекористувачів складала 86,7505 га, загальна площа - 2591,7339 га.
Станом на 01.01.2018 р., згідно облікових даних Держгеокадастру за ПрАТ «Північний ГЗК» на території Криворізького району та м. Кривий Ріг обліковуються земельні ділянки загальною площею 6781,0906 га. та облікових даних комбінату земельний відвід для виробничих цілей складає 6781,0906 га, з яких 2085,445 га земель міста та 4695,6456 га земель Криворізького району на території Червоненської, Глеюватської, Орджонікідзенської селищних Рад.
Земельна ділянка ПрАТ «Північний ГЗК» використовується за цільовим призначенням - для видобутку залізної руди, іншої сировини, виробництва та реалізації сировини, концентрату, обкотишів та нерудних матеріалів. Пошуком, розвідкою і розробкою рудних, нерудних і техногенних родовищ корисних копалин.
Окрім земель промислового призначення ПрАТ «Північним ГЗК» отримано на підставі рішень Криворізької міської ради землі житлової та громадської забудови в оренду під розміщення обєктів соціально-побутового призначення.
05.11.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель в Апостолівському, Криворізькому, Софіївському, Широківському районах управління з контрою за використанням та охороною земель і Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області ОСОБА_6 проведено обстеження земельних ділянок площею 2591,7339 га, яка знаходиться на території Криворізького району та м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за результатами якого складено ОСОБА_1 №926-ДК/203/АП/10/01/-18, яким встановлено, що земельні ділянки загальною площею 13,7965 га посадовими особами ПрАТ «Північним ГЗК» використовується для розміщення відвалів за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину.
Тобто, земельні ділянки загальною площею 13,7965 га посадовими особами ПрАТ «Північним ГЗК» використовується для розміщення відвалів за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину.
Позивач не погодившись із вказаними діями відповідача та складеним приписом, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.
Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами, що закріплено у ст. 79 Земельного кодексу України.
Згідно з пунктом 30 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, серед наданих повноважень Головне управління здійснює державний нагляд (контроль), у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановлення порядку набуття і реалізації права на землю.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державнийконтроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, зокрема, проведення перевірок.
З огляду на викладене, Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області видано наказ від 25.07.2018 №582-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» яким наказано здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки земельних ділянок на території Криворізького району та м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, які використовуються ПрАТ «Північним ГЗК» та наказ №926-ДК від 12.10.2018 «Про внесення змін до п.2 та п.3 наказу від 25.07.2018 № 582-ДК».
Відповідно до вимог ч.4 ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків
Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Суд зазначає, що перевірка, на підставі якої видано оскаржуваний припис, стосувалась земельної ділянки, як обєкту перевірки, які використувиваються для розміщення відвалів за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину, а не перевірки земельних ділянок відповідача, які знаходяться в його користовуванні.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що твердження позивача, що перевірка, за результатами якої відповідачем складено припис, є протиправною, оскільки була проведена за відсутності позивача - є безпідставні. Суд вважає, що обовязкова участь позивача під час перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки, не є обовязковою.
Факт відсутності позивача під час проведення відповідачем вказаної перевірки не спростовує встановлених фактів порушення земельного законодавства України та не звільняє позивача від обовязку привести користування земельної ділянки до відповідності вимог Земельного кодексу України.
Згідно статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.92 Земельного кодексу України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.
Право постійного користування земельною ділянкою є різновидом права користування землею. Це право полягає у володінні та користуванні земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
-право постійного користування є безстроковим (на відміну від права оренди) та може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством;
-права та обовязки постійних землекористувачів визначені земельним законодавством і не підлягають регулюванню (не можуть бути звужені);
-постійні землекористувачі сплачують податок на землю, розмір якого визначається відповідно до законодавства (на відміну від договірного характеру орендної плати);
-земельні ділянки передаються у постійне користування в порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що закріплено у статті 316 Цивільного кодексу України.
При цьому, статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, тобто власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 71 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно статті 82 Земельного кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших підстав, передбачених законом.
Підстави набуття і зміст права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови визначені в статті 1021 Земельного кодексу України.
Так, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.
Право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) може виникати також на підставі заповіту.
Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) можуть відчужуватися або передаватися в порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.
Право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу.
Строк користування земельною ділянкою державної чи комунальної власності для сільськогосподарських потреб або для забудови не може перевищувати 50 років.
Укладення договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.
Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припиняються в разі:
1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача;
2) спливу строку, на який було надано право користування;
3) відчуження земельної ділянки приватної власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;
3-1) прийняття уповноваженим органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування рішення про використання земельної ділянки державної чи комунальної власності для суспільних потреб;
4) невикористання земельної ділянки для забудови в разі користування чужою земельною ділянкою для забудови протягом трьох років;
5) припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів емфітевзису та суперфіцію, укладених у рамках такого партнерства);
7) припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки державної чи комунальної власності з підстав, визначених у пункті 31 частини шостої цієї статті, здійснюється за правилами, встановленими статтею 321 Закону України "Про оренду землі".
Суд зазначає, що позивач не розмежовує зміст понять право власності на майно та права постійного користування земельною ділянкою під належним їй майном, що має суттєві відмінності між собою за своїми підставами їх набуття та правовими наслідками. Доказом того, що частина земель сільськогосподарського призначення приватної та державної власності зайняті відвалом ПрАТ «Піднічний ГЗК» є лист Червоненської сільської ради Криворізької району Дніпропетровської області від 23.05.2018 №22/02.08-193 яким підтверджено, що частина земельних ділянок приватної власності громадян, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та частина земельної ділянки, надана для організації селянського (фермерського) господарства «ІВ-АН»,ОСОБА_7, зайняті відвалами ПрАТ «Піднічний ГЗК», а також картографічні матеріали, які підтверджують дані порушення. Оскаржуваним приписом покладено на позивача виконати законодавчо закріпленого обовязку власників обєктів нерухомого майна щодо оформлення земельних ділянок у власність або оформлення права оренди.
Таким чином, заходи державного контролю в ході перевірки вищевказаної земельної ділянки, яка використовується для розміщення відвалів за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину проведені Державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з дотримання вимог земельного законодавства у відповідності до норм чинного законодавства та в межах наданих повноважень.
Суд відмічає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів, в розумінні статей 73-74 КАС України, які б доводили протиправність дій відповідача.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» не обґрунтовані, а відтак не підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа Червоненська сільська рада про визнання незаконними дій та скасування припису залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1