Справа № 356/740/18
Суддя: Голік Г. К.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 356/740/18
№ провадження 2-а/356/4/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.19 року Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Голік Г.К.

з участю секретаря Бейгул Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березань адміністративну справу № 356/740/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07.12.2018 року звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 23.11.2018 року, позивач, керуючи власним транспортним засобом «TOYOTA Sequoia», д/н НОМЕР_2, рухався автодорогою М06 Київ-Чоп.

Приблизно о 23 годині, на 771 км автошляху ОСОБА_1 був зупинений інспектором управління патрульної поліції в Закарпатській області, поліцейським, капралом поліції ОСОБА_2, який заявив, що позивач перевищив швидкість на 27 км/год, хоча насправді, як стверджує в позовній заяві ОСОБА_1, він рухався зі швидкістю не більше 65 км/год. Не надавши на вимогу позивача будь-яких доказів, які б свідчили про його вину, працівником поліції було винесено постанову про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф в сумі 255 гривень. Позивач вважає, що складання протоколу та винесення постанови відносно нього є безпідставним, оскільки згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП водії транспортних засобів притягуються до адміністративної відповідальності при перевищенні ними встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год, а як вказано вище, позивач рухався зі швидкістю 60-65 км/год, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 в позові вказує, що постанову він отримав лише 29.11.2018 року поштою, а тому строк для подачі позову він пропустив з поважної причини.

Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 просив суд поновити строк для подачі адміністративного позову та скасувати постанову серії ЕАВ № 749439 від 23.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 11.12.2018 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП про скасування постанови про адміністративне правопорушення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Призначено підготовче судове засідання на 08.01.2019 року.

08.01.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву, зважаючи на заяву представника відповідача від 04.01.2019 року, вх. № ЕП-7/19 про перенесення розгляду справи.

24.01.2019 року ухвалою суду справу за вказаним вище адміністративним позовом призначено до судового розгляду по суті на 14.02.2019 року з участю сторін та їх представників.

14.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву, зважаючи на неявку сторін.

28.02.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву для повторного виклику відповідача.

Щодо пооновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області 07.12.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, з доданої до позовної заяви копії поштового конверту вбачається, що Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області ДПП було 26.11.2018 року направлено на адресу місця проживання ОСОБА_1 постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (номер поштового відправлення 477). З відстеження поштових відправлень з офіційного сайту «Укрпошти» вбачається, що відправлення № 477 було вручено отримувачу особисто 29.11.2018 року. Відтак, ОСОБА_1 отримав постанову серії ЕАВ № 749439 від 23.11.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП 29.11.2018 року, тому суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду із позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивач 28.02.2019 року надав до канцелярії суду клопотання про розгляд його позову до Управілння патрульної поліції в Закарпатській області без його участі.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, належним чином повідомлене, до суду свого представника не направило, про причини неявки суд не повідомило, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило.

До канцелярії суду за вх. № ЕП-10 08.01.2019 року надійшов відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Так, у відзиві вказано, що під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер НОМЕР_3) було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу «TOYOTA Sequoia», з номерним знаком НОМЕР_2, рухався зі швидкістю 77 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. На підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Щодо правових підстав застосування вказаного вище приладу, у відзиві зазначено, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/І-2903-2012. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік. Дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» встановлений на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» (км.767+850-768+800, 773+700-774+260).

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12168, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 22.10.2018 р. та чинного до 22.10.2019 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № НОМЕР_3, є придатним до застосування.

Згідно з п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Щодо обставин, викладених в адміністративному позові, у відзиві вказано, що відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. Відповідач наголошує на тому, що позивач не заперечує у своєму адміністративному позові проти факту перевищення ним швидкості, а він лише оспорює визначену приладом швидкість (у другому абзаці зазначено, що позивач рухався зі швидкістю не більше 65 км/год, а також із швидкістю 60-65 км/год). Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. Враховуючи викладене вище, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У порядку, встановленому ст. 163,182 КАС України позивачем не подано відповіді на відзив.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Судом встановлено, що 23.11.2018 року поліцейським Управління патрульної поліції в Закарпатській області капралом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕАВ № 749439 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 23.11.2018 року 11:16 М06 Київ-Чоп водій керував ТЗ рухався зі швикістю 77 (сімдесят сім) км/год, при цьому порушив встановлене обмеження руху в населеному пункті на 27 (двадцять сім) км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam LTI 20/20 С/Н ТС 000647, чим порушив п. 12.4 ПДР. Прийняте по справі рішення: накладено штраф в сумі 255 грн. (а.с. 7).

Суд критично оцінює посилання у відзиві на дотримання належної процедури розгляду відносно ОСОБА_1 справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, у відзиві вказано, що «інспектор підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_3 (позивач), належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підству зупинки та перевірки документів.» Позивачем по справі є ОСОБА_1, відтак, суд позбавлений можливості встановити, чи описані у відзиві процесуальні дії працівника поліції стосувалися дійсно ОСОБА_1, чи мова йде дійсно про водія ОСОБА_3

До відзиву представником відповідача додано копії документів, які підтверджують технічний стан та можливість застосування засобу вимірювальної техніки - приладу TruCam LTI 20/20 ТС 000647, а саме: копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12168 (лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 ТС № 000647), свідоцтво чинне до 22.10.2019 року (а.с. 19; 38); копію сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/І-2903-2012, видане 29 серпня 2012 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (а.с. 20;39); копію експертного висновку від 27.09.2018 року Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України з додатком до нього (а.с. 40-41). Крім того, представником відповідача до відзиву додано копію Методичних рекомендацій щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху (а.с. 43-48).

На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, представником відповідача надано фотографії правопорушення (а.с. 51). Суд критично оцінює зазначені вище фотографії як доказ вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зважаючи на те, що вони не містять жодної ідентифікуючої транспортний засіб чи його водія інформації (на них неможливо побачити ані марку автомобіля, ані його державний номерний знак). На зазначених фотографіях вказано лише дату та час, коли їх було зроблено: 23/11/2018, 11:11:29, місце: М06 773 км, зафіксовану швидкість: 77 км/год.

Вказаний доказ не підтверджує вину позивача в порушенні Правил дорожнього руху, надані представником відповідача фотографії суд вважає недостатніми доказами для встановлення вини позивача. Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано.

Щодо посилань представника відповідача у відзиві на те, що позивач не заперечує у своєму адміністративному позові проти факту перевищення ним швидкості, а він лише оспорює визначену приладом швидкість, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п. 12.4. Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відтак, визнання ОСОБА_1 факту, що він рухався в день винесення постанови зазначеною в ній ділянкою дороги зі швидкістю 65 км/год не утворює складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд наголошує на вимогах ч. 2. ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4. 1 ).

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленого ОСОБА_1 адміністративного позову.

Враховуючи те, що під час судового розгляду не було встановлено у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, немає законних підстав для надіслання справи на новий розгляд, тому постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно з ч. 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи норми ч. 2 ст. 9 КАС України, ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме: скасування постанови серії ЕАВ № 749439 від 23.11.2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 4 ст. 286 КАС України (яка є спеціальною нормою відносно ст. 295 КАС України) передбачено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах по притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі положень ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. 7, 9, 122, 222, 245, 247, 251, 288, Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 9, 72, 73, 74-75, 77, 205, 229, 242, 243, 246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, вул. Олега Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на звернення до суду та поновити йому строк звернення до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 749439 від 23.11.2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді 255 гривень штрафу, закрити провадження у справі у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до підпункту 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Березанський міський суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. К. Голік