Справа № 520/11431/18
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 березня 2019 р. № 520/11431/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання - Єрьомкіній К.І.,

за участі:

позивача - не прибув,

представника відповідача- не прибув.,

представник 3-ї особи, Дем'янової Є.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУНОМЕР_1) до Донецького апеляційного господарського суду (просп. Науки, буд. 5,м. Харків,61022, ) , третя особа - Східний апеляційний господарський суд про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецького апеляційного господарського суду, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Донецького апеляційного господарського суду щодо не зараховування, починаючи з 05.08.2018р., до стажу роботи ОСОБА_2 на посаді судді п'яти років роботи юрисконсультом ОГ и КР Маріупольського державного морського торгового порту та старшим юрисконсультом Маріупольського державного морського торгового порту та - розрахунку суддівської винагороди ОСОБА_2 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з посадового окладу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з коефіцієнтом 1.1 і доплати за вислугу років 40% від розміру посадового окладу;

- зобов'язати Донецький апеляційний господарський суд починаючи з 05.08.2018р. при розрахунку ОСОБА_2 доплати за вислугу років зараховувати до стажу роботи на посаді судді:

- службу в Радянській армії - 01 рік, 11 місяці, 01 день,

- роботи суддею - 16 років. 02 місяці, 02 дні,

- п'ять років роботи на посадах юрисконсульта ОТ и КР Маріупольського державного морського торгового порту та старшого юрисконсульта Маріупольського державного морського торгового порту;

- зобов'язати Донецький апеляційний господарський суд починаючи з 04.12.2018 р. здійснювати розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_2 для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з посадового окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених Законом, з коефіцієнтом 1.1 та доплати за вислугу років 50% від розміру посадового окладу;

- зобов'язати Донецький апеляційний господарський суд видати ОСОБА_2 оновлену «Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у від ставці» станом на 04.12.2018р., виходячи з посадового окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених Законом «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII, з коефіцієнтом 1.1 та доплати за вислугу років 50% від розміру посадового окладу;

- стягнути з Донецького апеляційного господарського суду на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що відповідачем видано "Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відста вці» станом на 04.12.2018р. № 06-12/77-18. згідно якої станом на 04.12.2018р. розмір суддівської винагороди позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, складає 40702.00 грн., у тому числі посадовий оклад - 29073.00 грн., доплата за вислугу років - 11629.20 грн. Позивач вважає, що розмір суддівської винагороди визначений відповідачем неправильно, з огляду на те, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, крім того, до стажу не зараховано починаючи з 05.08.2018р., до стажу роботи ОСОБА_2 на посаді судді п'яти років роботи юрисконсультом ОГ и КР Маріупольського державного морського торгового порту та старшим юрисконсультом Маріупольського державного морського торгового порту, внаслідок чого доплату за вислугу років обраховано невірно.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що Закон України, на який посилається позивач набрав чинності після виходу позивача у відставку, а відтак не застосовується до особи позивача, крім того, довідка про розмір суддівської винагороди надається відповідно до розмірів суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Посадовий оклад судді станом на дату видачі довідки обраховувався виходячи з прожиткового мінімуму. Мінімальна заробітна плата як розрахункова величина для обрахунку суддівської винагороди фактично працюючим суддям не застосовується.

На стадії підготовчого провадження ухвалою суду від 16.01.2019 року за клопотанням позивача було залучено у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Східний апеляційний господарський суд.

07.02.2019 року третьою особою, Східним апеляційним господарським судом подано пояснення, відповідно до яких останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що зарахування стажу роботи на посаді судді здійснюється з дати набрання чинності Законом № 2509-VIII. Станом на дату набрання чинності вказаним законом позивач вже перебував у відставці, а відтак перерахунок стажу роботи не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15.02.2018р. № 487/0/15-18 позивача було звільнено з посади судді Донецького апеляційного господарського суду у зв'язку з поданням ним заяви про відставку. Наказом голови суду від 20.02.2018р. № 30-к ОСОБА_2 відраховано зі штату суду в зв'язку з виходом у відставку.

Згідно приписів Закону України "Про судоустрій і статус суддів", «По рядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щоміся чного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсій ного фонду України», затвердженим Постановою правління Пенсійного фон ду України від 25 січня 2008 року N 3-1 Зареєстрованим в Міністерстві юс тиції України 12 березня 2008 р. за N 200/14891 (далі - «Порядок») та на під ставі заяви позивача Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова ОСОБА_2 призначено виплату довічного грошового утриман ня судді у відставці щомісяця починаючи з 21.02.2018р. (дата наступна за датою виключення зі штату суду).

04.12.2018р. Конституційним Судом України (далі - «КСУ») було при йняте Рішення № 11 -р/2018 у справі № 1-7/2018(4062/15), пунктом 1 резолю тивної частини якого Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції Укра їни (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-V1 у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII. КСУ зазначив що це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «(...) Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно, зокрема з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».

Враховуючи вказане рішення 12.12.2018р. позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про надання "Довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відста вці" станом на 04.12.2018р.

12.12.2018р. відповідач видав позивачу "Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відста вці» станом на 04.12.2018р. № 06-12/77-18, згідно якої розмір суддівської винагороди, яка враховується при призначенні/перерахунку довічного грошового утримання судді, складає 40702.00 грн., у тому числі посадовий оклад- 29073.00 грн., доплата за вислугу років - 11629.20 грн.

На момент звільнення стаж роботи позивача на посаді судді становив 16 років, 2 місяці, 2 дні.

Окрім того, від повідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов'я зок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Таким чином, у стаж ро боти на посаді судді, для обчислення та отримання доплати за вислугу років (ч. 5 ст. 135 Закон № 1402-VI11) позивачу зараховано період служби в Радянській армії (з 10.07.1986 p. по 11 06.1988 р.) - 01 рік, 11 місяців, 01 день.

Законом України від 12.07.2018 № 2509-VІІІ «Про внесення змін до Зако ну України «Про судоустрій і статус суддів» у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - «Закон № 2509-VІІІ») статтю 137 Закону1402-VIII доповнено частиною другою такого змісту: «До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Стосовно вказаних положень Закону № 2509-VІІІ, суд зазначає наступне.

Наказом голови суду від 20.02.2018 № 30-к суддю Татенка В.М. відраховано зі штату суду у зв'язку з виходом у відставку.

В ході розгляду справи встановлено, що на час звільнення з посади у відставку суддя Татенко В.М. мав право, за діючим на той час законом, на 40% доплати за вислугу років (за наявності стажу судді більше 15 років), що відображено в особовій картці судді, яка велася відповідальним працівником відділу управління персоналом суду відповідно до Порядку формування, ведення, обліку та зберігання особових справ судді, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 97 від 20.05.2016р. (далі - Порядок).

Згідно з вищезазначеним Порядком після відрахування судді зі штату суду та отримання ним трудової книжки ведення особової справи судді припиняється.

Як вбачається з особової картки № 17 судді Татенка В.М. трудова книжка отримана ним 20.02.2018р., що підтверджується його власним підписом та підписом керівника апарату суду. Тож, саме 20.02.2018 закінчено ведення особової картки та особової справи судді Татенка В.М. З цього часу Донецький апеляційний господарський суд не наділений правом вносити корективи до інформації про суддю, в тому числі самостійно корегувати стаж його роботи на посаді судді.

Закон № 2509-VІІІ набрав чинності 05.08.2018 року, тобто після виходу у відставку позивача. Станом на день набрання чинності вказаним законом позивачу було обраховано доплату за вислугу років у розмірі 40 відсотків від окладу та призначено Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова виплату довічного грошового утриман ня судді у відставці.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Норми чинного законодавства не передбачають можливість перерахунку стажу роботи судді після виходу у відставку.

Стосовно посилання позивача на спільний лист Вищої ради правосуддя, Верховного Суду та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 05.11.2018 року, суд зазначає, що вказаним листом поінформовано суди щодо кола дій, що мають вчинятися судами у зв'язку з набранням чинності Законом № 2509-VІІІ щодо зарахування (перерахунку) стажу роботи на посаді судді, що дає право на одержання доплати до посадового окладу за вислугу років.

При цьому, зі змісту вказаного листа вбачається, що вказаний перерахунок стажу стосується саме суддів.

Так в листі зазначається, що передбачені частиною другою статті 137 Закону № 1402-УІІІ положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді, здійснюється з дати набрання чинності Законом № 2509-У1ІІ. тобто з 05.08.2018. Враховуючи зазначене, суди видають накази про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді з 05.08.2018.

Як вже зазначалося, після відрахування судді зі штату суду та отримання ним трудової книжки ведення особової справи судді Татенка В.М. припинено. Отже, відповідач не може здійснювати видання будь-яких наказів щодо перерахунку стажу ОСОБА_2, оскільки він є суддею у відставці, та не обіймає посаду судді у Донецькому апеляційному господарському суді.

Крім того, вказана доплата виплачується виключно діючим суддям, а відтак її перерахунок суддям у відставці не передбачений законодавством. Станом на час виходу позивача у відставку, стаж позивача на посаді судді обраховувався на підставі діючого на той час законодавства. Перерахунок такого стажу для суддів у відставці чинним законодавством не передбачений.

З приводу різниці у статусі діючого судді та судді у відставці, суд зазначає, що Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово звертав увагу на нетотожність статусів судді у відставці, як особи, яка володіє приналежністю до статусу судді та, власне, судді (професійного судді) - посадової особи, наділеної виключними повноваженнями на здійснення правосуддя.

Така позиція викладена Верховним Судом зокрема в судових рішеннях від 27 червня 2018 року у справі №520/14056/17, від 26.06.2018 року у справі № 803/253/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що положення Закону України від 12.07.2018 № 2509-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», наслідком яких є перерахунок стажу суддям, який дає підставу для отримання доплати за вислугу років не може поширювати дію на випадок позивача, з огляду набрання чинності вказаним законом після виходу позивачем у відставку. За таких обставин, підстав для зарахування стажу - п'ять років роботи на посадах юрисконсульта ОТ и КР Маріупольського державного морського торгового порту та старшого юрисконсульта Маріупольського державного морського торгового порту до стажу роботи на посаді судді позивача не має.

З огляду на те, що стаж позивача визначений відповідачем вірно, підстави для зазначення розміру доплати за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу відсутні.

Стосовно вимоги про обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з посадового окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених Законом, з коефіцієнтом 1.1, суд зазначає наступне.

Пунктом 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 встановлено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.

Так, згідно з ч. 3 ст. 133 вказаного Закону (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018, зазначене положення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

В той же час, пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлює, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків про те, що посадовий оклад судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання та не підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), станом на 04.12.2018 складає 15 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Суд зазначає, що норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII впливаючи на числове вираження розміру суддівської винагороди, безпосередньо не стосуються її визначення, позаяк ними врегульовано виключно порядок застосування мінімальної заробітної плати при обрахунку суддівської винагороди.

Суд вважає, що нормами згаданого Закону лише змінено підходи до визначення розміру мінімальної заробітної плати, зокрема, шляхом запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати при обрахунку розмірів посадових окладів, як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою.

Суд зауважує, що положення Закону № 1774-VІІІ не втручаються у регулювання відносин судоустрою, проте, ними запроваджено саме зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути безпосередньо враховано при визначенні її величини.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосування згаданих норм права, викладеними у Постанові від 20.04.2018 по справі № П/811/638/17, які, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII та ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, мають враховуватись судом при застосуванні цих норм.

На виконання пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 пішов у відставку 20.02.2018, тобто, після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) не проходив.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці (який не проходив кваліфікаційне оцінювання) здійснюється виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та не пройшов кваліфікаційне оцінювання.

З листа ДСА України від 04.01.2019 року вбачається, що фонд суддівських винагород розраховується виключно з прожиткового мінімуму.

У зв'язку з цим, суд робить висновок, що позивач має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку розміру посадового окладу судді, обчисленого відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, а саме: 15 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Тобто, надаючи ОСОБА_2 довідку про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці № 06-12/77-18від 12.12.2018 року відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстав для видачі позивачу нової довідки з урахуванням вимог позивача щодо розмірів суддівської винагороди підчас розгляду даної справи судомне встановлено.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Донецького апеляційного господарського суду, третя особа - Східний апеляційний господарський суд про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 21.03.2019 року.

Суддя Кухар М.Д.