Справа № 420/6206/18
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6206/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Марина П.П.,

за участю секретаря Сердюк І.С.,

за участю сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за ордером),

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.11.2018 року №003052003,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області, в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 15.11.2018 року №, прийняте на підставі акту перевірки №1606/15-32-40-03/НОМЕР_1 від 01.11.2018 року яким встановлено порушення ст.3 п.12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року (із змінами та доповненнями) та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року (із змінами та доповненнями), застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності - 18388 грн. вісімнадцять тисяч триста вісімдесят вісім гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.11.2018 року ФОП ОСОБА_3 отримано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 15.11.2018 року №, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 18388 грн. Позивач вважає неправомірними Акт (довідка) №000901 про результати фактичної перевірки, яка проведена із грубими порушення вимог діючого законодавства, а також прийняте на підставі даного акту податкове повідомлення-рішення № від 15.11.2018 року такими, що підлягає скасуванню. Протиправність дій відповідача позивач обґрунтовує тим, що 22.10.2018 року о 16.00 год ревізорами-інспекторами ГУ ДФС в Одеській області розпочато фактичну перевірку у торговій крамниці «Пивний Вулик», що розташована за адресою м. Одеса, вул. Сегедська, 23 і належить субєкту підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 При цьому, за відсутності у крамниці на час перевірки підприємця ФОП ОСОБА_3, наказ про призначення перевірки фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 та направлення на проведення такої перевірки ФОП ОСОБА_3, у порушення вимог п.19.1. та п.19.2. ст.19 ПК України, вручено та предявлено іншому окремому субєкту підприємницької діяльності - ФОП ОСОБА_4 Даний субєкт підприємницької діяльності також веде господарську діяльність у наведеному приміщенні, але не являється уповноваженим представником ФОП ОСОБА_3, у трудових відносинах з останньою не перебуває, продавцем не являється. Довіреність платником податків - фізичною особою ФОП ОСОБА_3 на представництво її інтересів та ведення справ, пов'язаних із сплатою податків, ФОП ОСОБА_4 не надавалась. Ревізорами-інспекторами ГУ ДФС в Одеській області було самостійно проведено зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, без дотримання технічних умов, тобто без зважування останніх на спеціальному обладнанні, без використання технічних даних про самі ємності, математичного перерахунку нібито виявленого обєму рідкого товару (пива) у вагу відповідно до щільності. Таким чином, Додаток до акту, яким ревізори інспектори «зафіксували» нібито фактичні залишки товару заснований виключно на припущеннях. Крім того, додаток до акту перевірки без зазначення дати, часу, адреси обєкта перевірки, заснований виключно на припущеннях та ФОП ОСОБА_3 не підписаний, та його копія не надана. Також цей додаток не підписаний службовими особами, які здійснювали перевірку. За даних обставин, позивач вважає, що так, як фактична перевірка ФОП ОСОБА_3 проводилася за її відсутності, про що відомості у акті відсутні, акт не в повній мірі відповідає фактичним обставинам подій. Тобто, ревізорами-інспекторами, порушуючи вимоги п.80.7. ст.80 ПК України, розпочато та проведено фактичну перевірку у торговій крамниці «Пивний Вулик». Щодо податкового повідомлення-рішення № від 15.11.2018 року, то позивач вважає, що визначена ним сума штрафу не є обґрунтованою, адже під час зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, зокрема видів пива не були враховані реальні ціни за котрими останнє реалізовувалось на день проведення фактичної перевірки, зокрема діючі на цей день акційні ціни, а також було порушено порядок зняття залишків.

Представником відповідача 14.01.2019 року до суду надано відзив на адміністративний позов (а.с.54-57), в якому відповідач зазначає, що ГУ ДФС в Одеській області не погоджуються з доводами позивача у звязку з тим, що перевірка ФОП ОСОБА_3 проведена на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.85 ПК України: «у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального». Зазначеною перевіркою встановлені наступні порушення ФОП ОСОБА_3: п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та ст.20 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року, застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності - 18388 грн.

Представником позивача 01.02.2019 року надано до суду відповідь на відзив (а.с.63-67), в якій представник зазначає, що відповідачем не доведено у установленому законом порядку факти порушення ФОП ОСОБА_3 п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а зокрема порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації що тягне за собою порушення закону та застосування фінансових санкцій, а тому податкове повідомлення-рішення № від 15.11.2018 року не може бути визнане правомірним.

Ухвалою суду від 17.12.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 12.03.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні 12.03.2019 року, судом, керуючись положеннями ст.250 КАС України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Позивач - ОСОБА_3, є фізичною особою-підприємцем, що з 13.08.2018 року здійснює підприємницьку діяльність: роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах (код 47.25) (а.с.34).

Головними державними інспекторами-ревізорами відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 01.10.2018 року №7354 «Про проведення фактичної перевірки» ФОП ОСОБА_3, (а.с.112-113), направлень на перевірку від 22.10.2018 №4013, 4014 виданих ГУ ДФС в Одеській області (а.с.114, 115), з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів та ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв, на підставі п.п.1911.4 п.191.1ст.191, п.п.1911.14 п.191.1ст.191, ст.20. п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 за податковою адресою м. Одеса, вул.Сегедська, 23 (магазин «Пивний Вулик»).

За результатами вказаної перевірки перевіряючими складено акт перевірки №1606/15-32-40-03/НОМЕР_1, який зареєстрований в органі ДФС 01.11.2018 року (а.с.116-119).

Відповідно до акту, перевірку розпочато 22.10.2018 року о 16.00 год, за присутності представника субєкта господарювання ОСОБА_7 (продавець), про що в журналі реєстрації перевірок вчинено відповідний запис (а.с.116).

До перевірки надано ліцензію на право на здійснення роздрібної чи оптової торгівлі алкогольними напоями №1800042 від 29.08.2018 року, витяг з ЄДР від 13.08.2018 року №0144597, супровідні документи на товар, що реалізується, книги обліку придбання товарів, РРО (Mini T-400НЕ, №), книгу обліку розрахункових операцій №Р/1 від 20.08.2018 року (а.с.117).

Вказаною перевіркою встановлені порушення ведення обліку товарних запасів за місцем їх обліку, а саме накладні на товар згідно із додатком відсутні, чим порушено п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року (зі змінами та доповненнями) (а.с.118).

У висновках акту зазначено, що за вказані порушення передбачені фінансові санкції відповідно до вимог ст.20 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року (із змінами та доповненнями) (а.с.119).

Перевірку закінчено 31.10.2018 року, та екземпляр акту перевірки підписано без зауважень та отримано ОСОБА_7, про що свідчить відповідна відмітка в акті перевірки (а.с.119).

Перевіряючими також складено додаток до акту перевірки про дані про наявний товар, що знаходиться на реалізації (на збереженні) та перевірці суцільно (вибірково), зокрема:

Уманьпиво:

пиво «Жигулевське» 30л, вартість товару - 1320,00 грн. (44грн/1л);

пиво «Микулінське» 30л, вартість товару - 1230,00 грн. (41грн/1л);

пиво «Waisburg» 35л, вартість товару - 1540,00 грн. (44грн/1л);

Лисичанське:

пиво «Душа Пивовара» 40л, вартість товару - 1680,00 грн. (42грн/1л);

пиво «Бердичев» 38л, вартість товару - 1824,00 грн. (48грн/1л);

ДП Роял ОСОБА_8:

сидр «ОСОБА_4 вишня» 40л, вартість товару - 1600,00 грн. (40грн/1л);

Загальна вартість товару 9194,00 грн. (а.с.120).

Примірник додатку до акта перевірки отримав ОСОБА_7, про що свідчить його підпис на додатку (а.с.120).

На підставі зазначеного акту перевірки 15.11.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийняте податкове повідомлення-рішення №003052003, яким позивачу, за порушення п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року (зі змінами та доповненнями), нараховано суму штрафних санкцій в розмірі 18388,00 грн. (а.с.121).

В рамках розгляду даної справи та для зясування всіх обставин справи, судом, під час судового засідання 07.03.2019 року допитано у якості свідка ОСОБА_4 та під час судового засідання 11.03.2019 року свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В своїх показаннях свідок ОСОБА_4 зазначив, що перевірка ФОП ОСОБА_3 здійснювалась за його присутності, адже ОСОБА_3 не змогла прибути на перевірку. Перевіряючими були оглянуті документи, котрі наявні у ФОП ОСОБА_3, які надавав перевіряючим безпосередньо сам ОСОБА_4 Свідок зазначив, що підприємницьку діяльність він та ФОП ОСОБА_3 здійснювали в одному приміщенні, проте у разі відсутності одного із них інший не реалізує його товар. Свідок зазначив, що перевіряючі візуально здійснили огляд залишків товару ФОП ОСОБА_3 Будь яких документів для передання ФОП ОСОБА_3 перевіряючі йому не надавали. Також, свідок зазначив, що надані ним документи під час перевірки та його підпис на акті здійснено виключно на прохання перевіряючих.

Під час надання пояснень свідок ОСОБА_5 зазначив, що на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 01.10.2018 року №7354 «Про проведення фактичної перевірки» ФОП ОСОБА_3, (а.с.112-113), направлень на перевірку ним та ОСОБА_6 здійснено вихід за відповідною адресою. На момент прибуття за адресою ФОП ОСОБА_3 була відсутня. В магазині був присутній ОСОБА_4, який надав перевіряючим документи та зняв залишки продукції (пива) та повідомив їх перевіряючим. З його слів було складено акт, який ОСОБА_4, і підписав. Перевіряючими встановлено відсутність накладних на товар та запропоновано ОСОБА_4, їх надати. Також, свідок зазначив, що на момент здійснення перевірки в магазині були присутні і відвідувачі (двоє покупців). Надалі, 31.10.2018 року ОСОБА_4, зявився за адресою Старобазарний сквер 3, зазначивши, що будь-яких додаткових документів у нього немає та підписав акт перевірки без будь-яких зауважень до нього.

Свідок ОСОБА_6, надав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_5

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наданих свідками пояснень, суд приходить до висновку, що перевіряючими під час перевірки ФОП ОСОБА_3, встановлено порушення ФОП ОСОБА_3, ведення обліку товарних запасів за місцем їх обліку, а саме накладні на товар згідно із додатком відсутні, чим порушено п.12 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року. В свою чергу, позивач вважає встановлені перевіркою порушення безпідставними, адже, на переконання позивача, фактична перевірка ФОП ОСОБА_3 проводилася за її відсутності. Також, позивач вважає, що перевіряючими невірно визначений розмір штрафних санкцій, адже на день проведення фактичної перевірки, діюяли акційні ціни, а також було порушено порядок зняття залишків.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику регулюються Податковим кодексом України

Відповідно до п.75.1. ст.71 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст.80 ПК України).

Згідно з п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок передбачені ст.81 ПК України.

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки (п.81.1 ст.81 ПК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 24.12.2010 року у справі №21-25а10 за позовом ТОВ «Foods and Goods L.T.D.» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі міста Донецька, - підконтрольний суб'єкт, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами.

Як встановлено судом та підтверджено показаннями свідків, ОСОБА_4, допустив перевіряючих до перевірки, надав перевіряючим документи, зокрема ті, що зазначені у акті перевірки, а саме: ліцензію на право на здійснення роздрібної чи оптової торгівлі алкогольними напоями №1800042 від 29.08.2018 року, витяг з ЄДР від 13.08.2018 року №0144597, супровідні документи на товар, що реалізується, книги обліку придбання товарів, РРО (Mini T-400НЕ, №), книгу обліку розрахункових операцій №Р/1 від 20.08.2018 року. Крім того, в акті перевірки, ОСОБА_4, записаний як представник субєкта господарювання (продавець). Тобто, фактично ОСОБА_4, як представник субєкта господарювання, допустив перевіряючих до перевірки, що спростовує посилання позивача на той факт, що перевірка ФОП ОСОБА_3 проводилась за її відсутності, а тому висновки такої перевірки повинні вважатись протиправними.

Щодо встановлених перевіркою порушень.

Відповідно до п.80.10. ст.80 ПК України, порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 86.5. ст.86 ПК України, передбачено, що Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Згідно з п.44.1. ст.41 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року (далі Закон України №265/95-ВР), субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, ромадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість;

Приписами ст. 20 Закон України передбачено, що до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі Закон України№996, в редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону України №996 бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з приписами ч.ч.1-3 ст.9 Закону України №996ЗУ підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно з п.44.6 ст.44 ПКУ, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з додатком до акта перевірки, суд встановив, що посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області було встановлено відсутність накладних щодо товарів, які наведені у додатку на загальну суму 9194,00 грн.

При цьому, на пропозицію перевіряючих надати відповідні документи - жодних документів не було надано.

Крім того, позивачем в підтвердження надання відповідних накладних перевіряючим чи до контролюючого органу до суду не надано.

Крім того, свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначено, що 31.10.2018 року ОСОБА_4, зявившись за адресою контролюючого органу в м.Одесі, Старобазарний сквер 3, зазначивши, що будь-яких додаткових документів у нього немає та підписав акт перевірки.

Посилання представника позивача на акт інвентаризації товарно-матеріальних цінностей (пиво) в магазині «Пивний вулик», яким спростовується висновки акту щодо залишків продукції та рішення про встановлення цін на товар суд вважає необґрунтованими та таким, що спростовуються поясненнями свідків та матеріалами перевірки, котрі, в свою чергу, підписані ОСОБА_4

З урахуванням викладеного, суд вважає, що податковим органом доведено правильність застосування штрафних санкцій до ФОП ОСОБА_3, за порушення позивачем п.12 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у зв'язку із чим податкове повідомлення-рішення від 15.11.2018 року № є обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 78, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.11.2018 року №003052003 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 20.03.2019 року.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (податковий номер платника податків НОМЕР_1, 65000, м.Одеса, пров.Вузький, 2-а);

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (, 65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5).

Суддя П.П. Марин

.