Справа № 176зп-19/160
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
22 березня 2019 р.Справа №176зп-19/160

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В., розглянувши в м.Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварц-2006" про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову,-
21 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кварц-2006" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, в якій просить:
- зупинити дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 881 від 04.09.2018 року Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста до вирішення по суті справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварц-2006" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про скасування рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 881 від 04.09.2018 року і набрання судовим рішенням по цій справі законної сили.
В обґрунтування заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Кварц-2006" було зазначено, що згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 881 від 04.09.2018 року Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста демонтажу підлягають належні йому об'єкти нерухомого майна. Дане рішення порушує право позивача щодо користування об'єктами нерухомого майна. Вказаний демонтаж до вирішення спору у судовому порядку створює об'єктивну реальну небезпеку заподіяння значної матеріальної шкоди його правам, як власнику вказаних об'єктів, відновлення яких у разі задоволення його позову потребуватиме значних зусиль та витрат часу і матеріальних ресурсів.
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частина 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види забезпечення позову, згідно з якою позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року № 9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року № 2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З викладеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.
У відповідності до ч.2 ст.76 Кодексу адміністративного судочинства України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Із заяви про забезпечення позову видно, що позивачу на праві власності належать об'єкти нерухомого майна, зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресами:
- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 102 б (реєстраційний номер майна - 37200321);
- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 39 б (реєстраційний номер майна. - 30434713).
Доказом права власності позивача на об'єкт нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 102 б є Свідоцтво про право власності серії САЕ № 391915, видане Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 23.07.2012 року; Інформаційна довідка із Державного реєстру речових прав (далі - ДРРП) на нерухоме майно та їх обтяжень № 137512047 від 12.09.2018р.
Доказом права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська обл.» м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 396 є Свідоцтво про право власності серії САЕ № 053412, видане Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 02.02.2011 року; Інформаційна довідка з ДРРП на нерухоме майно та їх обтяжень № 137513840 від 12.09.2018р.
04 вересня 2018 року Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради прийнято рішення № 881 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста».
У вищезазначеному рішенні йде мова про усунення наслідків порушення Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 року № 44/43, шляхом припинення функціонування та демонтажу встановлених тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків у місцях загального користування згідно з переліком - п. 1 оскаржуваного Позивачем рішення, до якого у свою чергу (позиція - 30, 118, 119) входять вищевказані об'єкти нерухомого майна, які належать Товариству.
У той же час, заява Товариства про забезпечення позову до подачі позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки у випадку задоволення позовних вимог, об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності заявника та визначені Переліком тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків у місцях загального користування, що підлягають демонтажу (додаток до спірного рішення) за позиціями - 30, 118, 119, вже будуть знесені (демонтовані).
Дослідивши наявні матеріали справи, слід зазначити, що рішення, дію якого просить зупинити позивач винесене 04 вересня 2018 року, а з заявою про забезпечення позову позивач звернувся 21 березня 2019 року. При цьому, позивач просить зупинити дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 881 від 04.09.2018 року повністю, тоді як дане рішення стосується інтересів позивача лише в частині. В тому числі, посилання на вірогідність таких дій у майбутньому не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Окремо слід зазначити, що вимоги заяви, яка розглядається, безпосередньо зачіпає права та законні інтереси осіб, які не є сторонами у справі та не залучені у якості третіх осіб.
Тому слід дійти висновку, що на час розгляду заяви про забезпечення позову ТОВ "Кварц-2006", позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, або може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду до початку розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.
Також позивачем не наведено очевидності протиправності оскарженого рішення відповідача, а без надання офіційної правової оцінки в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, враховуючи відсутність очевидних ознак протиправності рішення, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову і є неприпустимим.
Слід звернути увагу, що подання позовної заяви, предметом якого є визнання рішення протиправним, не є єдиним та беззаперечним доказом очевидної ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.
За таких обставин у сукупності, суд дійшов висновку, що станом на час розгляду даної заяви, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, як підстав для забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварц-2006" про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позову - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1