Справа № 1540/4080/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 р. м. ОдесаСправа № 1540/4080/18
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одесі

09 листопада 2018 року о 13:21

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі сторін:

представника апелянта - ОСОБА_2,

представника відповідача - Піскова М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Держпродспоживслужби в Одеській області, а саме: визнання противоправним та скасування наказу № 328-к від 03 серпня 2018 року; поновлення на посаді заступника начальника відділу документального забезпечення Управління організаційно-господарського забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позивні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог, так як притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення присяги державного службовця відбулось з порушенням порядку проведення службового розслідування та вимог чинного законодавства.

При цьому, апелянт вважає, що звільнення з посади за порушення присяги державного службовця може відбутись лише у випадку вчинення особою надзвичайно тяжких за своїм характером та наслідками проступків.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки факту оскарження позивачем попереднього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а також факту порушення строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, так як виявлені під час проведення службового розслідування порушення мали місце у 2016-2017 роках, тобто більше ніж за рік до його звільнення.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, відповідно до якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як за результатами проведеного службового розслідування встановлено наявність складу дисциплінарного проступку у діях позивача, внаслідок чого його правомірно звільнено зі служби.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 19 травня 2016 року позивач працював у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області на посаді начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів.

Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 35-К від 02 лютого 2018 року, позивач переведений на посаду заступника начальника відділу документального забезпечення Управління організаційно-господарського забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

При цьому, на підставі наказів Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 972 від 25 квітня 2018 року «Про перевірку діяльності окремих структурних підрозділів Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за 2016-2017 роки» та № 1321 від 25 травня 2018 року проведено перевірку діяльності Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області.

Так, у ході проведеної перевірки діяльності управління захисту споживачів встановлено відсутність належного контролю з боку начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів у 2016-2017 роках.

Внаслідок чого, на основі доповідної записки заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01 червня 2018 року, акту перевірки діяльності окремих структурних підрозділів від 31 травня 2018 року, подання Дисциплінарної комісії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 01 серпня 2018 року притягнуто до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу документального забезпечення Управління організаційно-господарського забезпечення ОСОБА_6 за порушення Присяги державного службовця, шляхом звільнення з посади заступника начальника відділу документального забезпечення Управління організаційно-господарського забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

Не погоджуючись зі своїм звільненням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено зі служби за порушення Присяги державного службовця, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про державну службу» визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЗУ «Про державну службу», за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 65 ЗУ «Про державну службу», підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

В свою чергу, частиною 2 вказаної статті встановлено, що дисциплінарними проступками, зокрема, є порушення Присяги державного службовця, невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 66 ЗУ «Про державну службу», до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що за кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про державну службу», дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Крім того, частиною 3 вказаної статті встановлено, що під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом'якшують відповідальність державного службовця.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивача звільнено з посади заступника начальника відділу документального забезпечення Управління організаційно-господарського забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області за порушення Присяги державного службовця.

В даному випадку, вказаний висновок зроблено за наслідком проведення службового розслідування, яким встановлено, що позивач, перебуваючи на відповідній посаді начальника відділу, у період з 2016 по 2017 роки, не здійснив належного контролю за діями працівників свого відділу, що призвело до порушення порядку проведення перевірок суб'єктів господарювання та притягнення останніх до відповідальності.

Між тим, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, внаслідок чого, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

В свою чергу, під порушенням Присяги слід розуміти факт скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Між тим, припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою.

При цьому, необхідно враховувати, що наслідком вчинення дисциплінарного правопорушення можуть бути припинення державної служби за порушення Присяги або звільнення, які є санкціями різних рівнів відповідальності і не можуть застосовуватись як альтернативні.

Так, державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що у ході розгляду даної справи адміністративним судом не визначається доцільність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а перевіряється виключно правомірність оскаржуваного рішення, станом на день його прийняття.

В даному випадку, з оскаржуваного наказу про звільнення позивача вбачається, що суб'єктом владних повноважень не встановлено які саме негативні дії позивача можливо кваліфікувати як порушення Присяги.

При цьому, варто зазначити, що проведеним розслідуванням фактично встановлено факти невиконання або неналежного виконання позивачем своїх посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

В свою чергу, вказані порушення є іншим видом дисциплінарного проступку, відмінного від дисциплінарного проступку - порушення присяги державного службовця.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що встановлені у ході службового розслідування обставини не відповідають вищевикладеним критеріям, наявність яких, необхідна для встановлення факту порушення державним службовцем відповідної Присяги.

При цьому, з моменту вчинення спірних порушень позивача, а саме: щодо проведення перевірки ФОП ОСОБА_8, ТОВ "МОЦАРТ ОТЕЛЬ", Одеського ПНВК "Загальносовітня школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад "НАРНІЯ", НВП "НИВА", ФОП ОСОБА_7; ненадання відповіді на звернення ОСОБА_9; не забезпечення оскарження судових рішень, минуло більше ніж один рік, а тому позивач не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, відповідно до вимог ч. 3 ст. 65 ЗУ "Про державну службу".

Більш того, спірні порушення мали місце під час перебування позивача на іншій посаді.

В свою чергу, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, а як наслідок зроблено помилковий висновок щодо правомірності звільнення позивача із займаної посади.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне поновити позивача на раніше займаній посаді та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В даному випадку, середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів

Так, з наявної в матеріалах справи довідки вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача складала 402,71 грн.

При цьому, виходячи з поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня, наступного за останнім робочим днем, до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Тому, час вимушеного прогулу позивача, за період 04 серпня 2018 року по 12 березня 2019 року, становить 151 день, внаслідок чого стягненню підлягає середній заробіток, у сумі 60 809,21 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року - скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області «Про звільнення ОСОБА_4» № 328-к від 03 серпня 2018 року.

Поновити ОСОБА_4 на посаді заступника начальника відділу документального забезпечення Управління організаційно-господарського забезпечення Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області з 04 серпня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 04 серпня 2018 року по 12 березня 2019 року, 60 717,10 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2019 року.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.