Справа № 160/1671/19
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року Справа № 160/1671/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
20.02.2019 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати дії ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме відмову у перерахуванні пенсії з урахуванням періоду трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 25 червня 1984 року по 31 грудня 1990 року в пільговому обчисленні (відповідь №673/Х-07 від 23 січня 2019 року) протиправними та скасувати їх;
- зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (управління обслуговування громадян ОСОБА_4 відділ обслуговування громадян (сервісний центр) здійснити перерахунок трудового стажу, зарахувавши пільговий стаж трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 25 червня 1984 року по 31 грудня 1990 року у розмірі 09 років 09 місяців 15 днів (з урахуванням пільг - 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців роботи), починаючі з 21 жовтня 2013 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 21.10.2013 року перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 14.01.2019 року позивач звернувся із заявою до пенсійного органу про проведення перерахунку пенсії з урахуванням періодів роботи в умовах Крайньої Півночі, але позивачу було відмовлено з підстав відсутності укладених трудових договорів. Позивач не погоджується із такою відмовою, та зазначає, що немає жодного законодавчого акту, який би регламентував здійснення саме записів у трудовій книжці щодо наявності або відсутності у працівника строкових трудових договорів.
25.02.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 21.03.2019 року (а.с. 2).
14.03.2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, у якому представник відповідача в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що в копії трудової книжки, яка знаходиться в пенсійній справі позивача відсутні записи, що підтверджують право на пільги, встановлені для працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, також не були надані трудові договори за період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостям прирівняних до районів Крайньої Півночі, у яких зазначається розповсюдження на працівника пільг по обчисленню стажу. При цьому, листом від 08.10.2012 року №124 архівний відділ адміністрації міста Салехард Ямало-Ненецького автономного округу Росії повідомив, що в наказах по особовому складу, особових картках інформація про укладення трудових договорів відсутня. Архівні довідки від 08.10.2012 року №1002 та №1270 та особова картка ОСОБА_2 також не містять посилання на укладення трудових договорів та наявність пільг, встановлених для працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до цих районів, а тому підстави для обчислення стажу позивача з урахуванням кратності відсутні. Крім того, статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та і підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в і питаннях призначення (перерахунку) пенсії, а тому суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на "виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Так, не погоджуючись з нарахуванням трудового стажу, 14.01.2019 року позивач звернувся до ОСОБА_4 відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про проведення перерахунку пенсії з урахуванням пільгового періоду роботи в умовах Крайньої Півночі.
Листом від 23.01.2019 року за вих. №673/Х-07 відповідач повідомив, що в копії трудової книжки, яка знаходиться в пенсійній справі, відсутні записи, що підтверджують право на пільги, встановлені для працюючих в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. В інших документах (архівних довідках від 08.10.2012 року №1002 та №1271, копії особової картки) також відсутні посилання на укладення трудових договорів та наявність пільг, встановлених для працюючих в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Враховуючи це, провести перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи з 25.06.1984 року по 31.12.1990 року в пільговому обчислені, не має законних підстав (а.с. 10-11).
Отже, спір між сторонами виник з підстав не зарахуванням пенсійним органом періоду роботи позивача з 25.06.1984 року по 31.12.1990 року в пільговому обчислені.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.
Згідно з п. 3 постанови ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058, період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови ОСОБА_5 Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами
Відповідно до п. 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 10 лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, переведеним, направленим або запрошеним на роботу Крайньої Півночі або в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі з другої місцевості країни при умові підписання ними трудових договорів про роботу в цих районах терміном на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки добавити їм наступні пільги, а саме зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі або в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців роботи при нарахуванні стажу, що дає право на отримання пенсії по віку або по інвалідності.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №32-V від 26 липня 2006 року та відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Таким чином, суд дійшов висновку що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
За змістом ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як вбачається з копії трудової книжки, наявної у матеріалах справи, у період з 25.06.1984 року по 26.08.1994 року позивач працював в енергоцеху Тамбейської нафтогазорозвідувальної експедиції глибокого буріння на нафту та газ Ямало-Ненецького автономного округу в умовах Крайньої Півночі на посаді слюсаря контроль-вимірювальних приладів і автоматики 5 розряду.
Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.
Проте, період з 25.06.1984 року по 31.12.1990 року зараховано пенсійним органом календарно (рік за рік) через відсутність трудового договору за вказаний період роботи.
Однак, з урахуванням наведених норм законодавства, суд вважає такі доводи відповідача помилковими та такими, що спростовуються відповідними записами у трудовій книжці.
Враховуючи вище викладене суд вважає, що позивач має право скористатись пільгами, які зазначені в Указі Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі або в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців роботи при нарахуванні стажу, що дає право на отримання пенсії по віку або по інвалідності, таким чином позовні вимоги позивача щодо визнання дії ОСОБА_3 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме відмову у перерахуванні пенсії з урахуванням періоду трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 25 червня 1984 року по 31 грудня 1990 року в пільговому обчисленні (відповідь №673/Х-07 від 23 січня 2019 року) протиправними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Також, суд дійшов висновку, що підлягають частковому задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити перерахунок трудового стажу, зарахувавши пільговий стаж трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з урахуванням того, що судом встановлено протиправність дій відповідача та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що субєкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобовязань представників влади, як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.
Відповідно до ОСОБА_5 Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої ОСОБА_6 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Адміністративний суд під час розгляду справи та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення субєкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського Суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення субєкта владних повноважень.
Відповідно до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України Про судове рішення в адміністративній справі №7 від 20.05.2013 року суд може ухвалити постанову про зобовязання відповідача прийняти рішення певного змісту за винятком випадків, коли субєкт владних повноважень відповідно до закону приймає рішення на власний розсуд.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого субєкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень субєкта владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень за межами перевірки за названими критеріями.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій.
За приписами пункту 4 ч. 2 ст. 245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дій.
Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок трудового стажу, зарахувавши пільговий стаж трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, починаючі з 21 жовтня 2013 року, суд зазначає наступне.
Після зарахування періодів роботи позивача з 25.06.1984 року по 31.12.1990 року як трудового стажу в районах Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, за правовими наслідками такого зарахування відповідачем будуть прийматись певні рішення.
Таким чином, прийняття певного рішення в залежності від результатів зарахування періодів роботи позивача як трудового стажу в районах Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців, є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим, а тому в задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії та повернути недоплачений розмір пенсії з дати виникнення права на пенсійне забезпечення, а саме - з 21.10.2013 року необхідно відмовити, так як зазначена вимога є передчасно заявленою.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Так, позивачем були надані суду достатні докази, на підтвердження безпідставного, всупереч чинному законодавству не зарахуванню відповідачем періоду роботи позивача в умовах Крайньої Півночі до пільгового стажу.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн., понесені позивачем згідно квитанції №N09V841821 від 14.02.2019 року (а.с. 3).
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати дії ОСОБА_3 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме відмову у перерахуванні пенсії з урахуванням періоду трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 25 червня 1984 року по 31 грудня 1990 року в пільговому обчисленні (відповідь №673/Х-07 від 23 січня 2019 року) протиправними.
Зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок трудового стажу, зарахувавши пільговий стаж трудової діяльності в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 25 червня 1984 року по 31 грудня 1990 року у розмірі 09 років 09 місяців 15 днів (з урахуванням пільг - 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців роботи).
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець