Справа № 160/9440/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2019 року Справа № 160/9440/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міністра соціальної політики України ОСОБА_4, до заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_5 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_5, до Міністра соціальної політики України ОСОБА_4 в якому позивач просить:
визнати бездіяльність заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_5 при наданні відповідей від 14.07.2017 року за № 2093/05/-17/21, від 07.04.2017 року за №1120/05-17/21 та від 12.05.2017 року за №1425/0/5/-17/21 щодо невиконання вимог Закону України «Про звернення громадян» з приводу обєктивної, всебічної перевірки доводів, викладених у зверненні ОСОБА_3 від 24.03.2017 року та 06.06.2017 року, письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення у строки передбачені Законом, протиправною;
визнати бездіяльність Міністра соціальної політики України ОСОБА_4 щодо ненадання у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», відповіді на звернення ОСОБА_3 від 27.09.2017, протиправною;
визнати бездіяльність ОСОБА_4 щодо ненадання у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», відповіді на звернення ОСОБА_3 від 22.01.2018, протиправною;
зобовязати Міністра соціальної політики України ОСОБА_4 повідомити ОСОБА_3 про таке (із звернення від 24.03.2017):
«....я звертаюсь з цим зверненням особисто до Вас пане Премєр-міністр, тому що Ви не втратили у нас довіри і ми з надією очікуємо, що наведете лад в країні.
З урахуванням викладеного прошу організувати перевірку зазначених у зверненні питань, в т.ч. оскільки таке обкрадання, здійснено у 2012 році і не тільки в мене, а і в інших прокурорів - пенсіонерів у Дніпропетровському регіону, (начебто за вказівкою вищого керівництва -таку «профілактичну» економію здійснено в 2012 році і по всій державі) та вжити відповідних заходів щодо усунення порушень законності, винних притягнути до відповідальності.
Вжити заходів щодо встановлення конкретних посадових осіб і виконавців із пенсійного фонду Красногвардійського району, які при отриманні довідки від 31.08.2012 та при перерахуванні мені пенсії не змогли відрізнити різницю на той час: в перерахуванні - 90 % і призначенні - 80% пенсії. Вони навмисно чи по халатності спромоглися протягом трьох років недоплачувати мені пенсію і продовжують з цього питання до цього часу судову тяганину за недоплачену різницю та інше ( а чи належно витрачають кошти на судові збори ? Може ці кошти більш справедливо спрямувати на добрі діла, наприклад, комусь надати допомогу на лікування, тощо?). Винних у порушенні законності посадових осіб (в діяльності, бездіяльності) притягнути до дисциплінарної відповідальності.
За рахунок встановленого службовою перевіркою «службового недбальця», повернути мені різницю недоотриманих коштів за минулі 3 роки, оскільки не з моєї вини втрачено строк звернення до суду і т.д.».
Ухвалою суду від 14.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_5, до Міністра соціальної політики України ОСОБА_4 в частині позовних вимог про визнання бездіяльності заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_5 при наданні відповідей від 14.07.2017 року за №2093/05/-17/21, від 07.04.2017 року за №1120/05-17/21 та від 12.05.2017 року за №1425/0/5/-17/21 щодо невиконання вимог Закону України Про звернення громадян з приводу обєктивної, всебічної перевірки доводів, викладених у зверненні ОСОБА_3 від 24.03.2017 року та 06.06.2017 року, письмового повідомлення про результати їх перевірки і суть прийнятого рішення у строки передбачені Законом, протиправною - залишено без розгляду.
В обгрунтування позову зазначено, що відповідачі в порушення ст.19-20 Закону України «Про звернення громадян» не надало вчасно та в повному обсязі відповіді на звернення.
Заступник Міністра соціальної політики України ОСОБА_5 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що всі звернення позивача розглянуті та відповіді надані в межах компетенції Міністерства соціальної політики України.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, 24.03.2017 року позивач звернувся з письмовим зверненням до Премєр-міністра України з проханням вжити заходів щодо встановлення конкретних посадових осіб і виконавців пенсійного фонду, які навмисно чи по халатності спромоглися протягом трьох років недоплачувати пенсію.
Зазначене звернення 29.03.2017 за № 41-К-007508/04 із Секретаріату Кабінету Міністрів України спрямовано для розгляду до Мінсоцполітики.
06.06.2017 року позивач письмово звернувся до Премєр-міністра України та нагадав про порушення строку щодо розгляду звернення позивача.
На звернення позивача від 24.03.2017 року та від 06.06.2017 року заступник Міністра соціальної політики України ОСОБА_5 14.07.2017 за № 2093/05/-17/21 повідомив, що листом від 07.04.2017 за № 1120/05-17/21 надано відповідь на звернення від 24.03.2017 року та додав копію листа від 12.05.2017 №1425/0/5/-17/21.
27.09.2017 року позивач звернувся зі скаргою на дії заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_5 до Президента України, в якій зазначено, що заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_5 не перевіряв зазначені в зверненні від 24.03.2017 року доводи.
05.10.2017 року за № 22/043017-04 Адміністрація Президента України, відповідно до ст. 7 ч.3 Закону України «Про звернення громадян» звернення позивача від 27.09.2017 року надіслала на розгляд до Міністерства соціальної політики України.
22.01.2018 року позивачем спрямовано звернення до Міністра соціальної політики України ОСОБА_4, в якому оскаржено бездіяльність посадовців Міністерства соціальної політики України щодо ненадання відповіді на звернення та запропоновано перевірити надходження до Мінсоцполітики звернення від 27.09.2017 року із Адміністрації Президента України із зазначенням дати реєстрації та надати реєстраційні дані щодо відповіді на нього.
12.06.2018 за № 2255/0/5/-18/21 за підписом заступника Міністра соціальної політики України ОСОБА_5 на імя позивача надійшов лист в якому зазначено про зміни в останній час пенсійного законодавства.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (надалі Закон № 393/96-ВР).
Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).
Звернення може бути усним чи письмовим (частина четверта статті 5 Закону № 393/96-ВР).
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення) (частина шоста статті 5 Закону № 393/96-ВР).
Частинами сьомою та восьмою статті 5 Закону № 393/96-ВР визначено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону № 393/96-ВР, згідно з частиною першою якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною першою статті 20 цього Закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Таким чином, органи, до яких направлено звернення, зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. При цьому звернення повинні бути розглянуті та вирішені у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду даються тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Суд зазначає, що у відзиві на позовну заяву зазначено, що у звязку з пенсійною реформою, яка відбулась з 1 жовтня 2017 року, у період із жовтня 2017 року та на початку 2018 року значно зросла кількість звернень громадян, у звязку з чим не завжди вдавалось своєчасно їх розглянути і надати відповідь заявникам. На жаль, звернення ОСОБА_3 (реєстраційний № К-13101/1/4-17 від 06.10.2017 та № К-2312/0/4-18 від 25.01.2018) також були розглянуті із запізненням. Відповідь заявнику на ці звернення надано листом Мінсоцполітики від 12.06.2018 № 2255/0/5-18.

Таким чином, Міністерство соціальної політики України в особі заступника міністра ОСОБА_6 визнано, що звернення позивача були розглянути із порушенням строку передбаченого Законом України «Про звернення громадян».

При цьому, суд звертає увагу, що скарга від 27.09.2017 року не розглянути по суті, оскільки не надано відповіді на поставлені позивачем питання.

На звернення від 22.01.2018 року позивачу взагалі не надано відповідь.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністра соціальної політики України ОСОБА_4 щодо надання неповної та несвоєчасної відповіді на звернення ОСОБА_3 від 27.09.2017 року відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_4 щодо ненадання у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», відповіді на звернення ОСОБА_3 від 22.01.2018 року.

Зобовязати Міністра соціальної політики України ОСОБА_4 повторно розглянути звернення ОСОБА_3 від 27.09.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 березня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1