Справа № 540/2601/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2601/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Васильєвій В.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Бондар І.П., Прокопенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.09.2018 р. № та № 005021405,

встановив:

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.09.2018 р. № та № 005021405.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_4 зазначив, що податкові повідомлення-рішення прийняті Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС) відносно нього на підставі обставин, вказаних в Акті фактичної перевірки реєстраційний №0411/21/22/РРО/НОМЕР_2 від 30.08.2018 року (далі - Акт перевірки). В свою чергу позивач стверджує, що не має жодного відношення до об'єкту в якому проведена перевірка. Висновки відповідача щодо визначення суб'єкта господарювання, відносно якого складено Акт перевірки зроблені на підставі припущень.

Вказані доводи покладені ОСОБА_4 в основу позову та є, на його думку, підставою для скасування податкових повідомлень-рішень від 19.09.2018 року №№, .

Ухвалою суду від 26.12.2018 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

11.01.2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем. У зв'язку з чим ухвалою суду від 15.01.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 07.02.2019 року.

31.01.2019 року відповідачем надано відзив на позов, згідно якого позов він не визнає. Вказує, що податковим органом дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичних перевірок. Так, відповідач зазначає, що при проведенні перевірки встановлено, що на території бази відпочинку "Амулет" розташовано декілька житлових корпусів, басейн, місця відпочинку, тощо, та два заклади громадського харчування (кафе). В одному закладі діяльність з продажу алкогольних напоїв здійснює ФОП ОСОБА_5 відповідно до укладеного договору суборенди з ФОП ОСОБА_4 Згідно баз даних за ФОП ОСОБА_5 зареєстровано РРО та отримано ліцензію на право продажу алкогольних напоїв. В іншому закладі діяльність у сфері громадського харчування із продажем алкогольних напоїв здійснює ФОП ОСОБА_4 При проведенні перевірки здійснено контрольно-розрахункову операцію з продажу пива алкогольного на розлив з кетової установки, що підтверджується актом контрольно-розрахункової операції від 27.08.2018 року №112/21/22.

Бармен, який провів розрахункову операцію відмовився надавати будь-які дані та підписувати направлення на перевірку, отримати копію наказу. У зв'язку з викладеним посадовими особами відповідача складено акт відмови від 27.08.2018 року №113/21/22.

За підсумками проведеної перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами від 30.08.2018 року №0411/21/22/РРО/НОМЕР_2.

Отже, відповідач вважає, що під час проведення перевірки діяв на підставі та у спосіб, передбачені Законом, а підстави для скасування рішень, прийнятих за результатом перевірки відсутні.

В судове засідання, призначене на 07.02.2019 року сторони з'явились. У зв'язку з необхідністю отримати додаткові документи, розгляд справи відкладено на 21.02.2019 року.

06.02.2019 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, згідно якої ОСОБА_4 до зазначених раніше аргументів додає твердження про невідповідність наказу №759 від 01.08.2018 року та направлення на фактичну перевірку №0941 від 10.08.2018 року вимогам п.1 ст. 81 Податкового Кодексу України.

Стверджує, що зазначені документи не містять зазначення, що суб'єктом перевірки є ФОП ОСОБА_4 Також, позивач повторно вказує, що в акті проведення контрольно-розрахункової операції та Акті відмови від 27.08.2018 року зазначено, що суб'єкта господарювання не встановлено. Зазначає, що відповідачем в якості доказу надано доповнення до адміністративного протоколу, проте самого протоколу не надано. В доповненні згадки про ФОП ОСОБА_4 відсутні.

Підсумовуючи викладене, позивач зазначає, що контролюючим органом не надано жодного доказу, що перевірка велась саме за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4

21.02.2019 року представники сторін з'явились до суду. Розгляд справи відкладено на 12.03.2019 року, визнано обов'язковою явку ревізора, який проводив перевірку, викликано свідка.

В судове засідання на вказану дату сторони з'явились.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених в позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, вважав оскарженні рішення прийнятими у спосіб та в порядку передбаченими законом.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву на нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець 05.05.2010 року, податкова адреса суб'єкта господарювання: АДРЕСА_1. Місцем провадження господарської діяльності, згідно витягу з реєстру платників єдиного податку (а.с.73) визначено "По Україні".

У період з 27.08.2018 року по 30.08.2018 року працівниками контролюючого органу відповідно до наказу від 01.08.2018 № 759, виданого ГУ ДФС та направлень №№0941, 0942 від 10.08.2018 року, проведено фактичну перевірку об'єкту - закладу ресторанного господарства на території бази відпочинку "Амулет", яка знаходиться за адресою: с. Залізний Порт, Голопристанський район, Херсонська область та є, на думку відповідача місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4

Результати перевірки оформлені актом фактичної перевірки, зареєстрованим в ГУ ДФС 30.08.2018 за № 0411/21/22/РРО/НОМЕР_2.

В межах перевірки працівниками контролюючого органу проведено контрольну розрахункову операцію, результати якої оформлено актом від 27.08.2018 № 112/21/22. Цим актом зафіксовано проведення готівкової операції з придбання пива алкогольного на розлив вартістю 20,00 грн. з кегової установки. Назва та адреса господарської одиниці в якій проведено перевірку зазначено: "заклад ресторанного господарства: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, територія б/в "Амулет". Суб'єкт господарювання, який здійснює діяльність в зазначеному закладі не встановлений. Особа, яка проводить розрахунки відмовилась надавати документи.

В ході перевірки, результати якої відображені в Акті перевірки виявлені наступні порушення:

- не проведено через реєстратори розрахункових операцій операцію з продажу алкогольних напоїв (пива) вартістю 20,00 грн. - відповідний розрахунковий документ не роздрукований (РРО відсутній);

- здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії;

- здійснення торгівлі алкогольними напоями у невизначених для цього місцях торгівлі - місце торгівлі алкогольними напоями не обладнане РРО (КОРО), через які фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв.

Також, до матеріалів справи долучено доповнення до адміністративного протоколу б/н від 27.08.2019 року, складений працівником податкової міліції в цей же день, проте сам протокол, згідно пояснень представника ГУ ДФС не складався, зазначене доповнення використано податковою міліцією з метою засвідчення факту вилучення товарно-матеріальних цінностей - виявлених алкогольних напоїв згідно переліку.

На підставі висновків Акту перевірки відносно ФОП ОСОБА_4 прийнято податкові повідомлення рішення:

- № від 19.09.2018 року, яким до позивача на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України, ст. 17 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 23800 грн.;

- №005021405 від 19.09.2018 року, яким до позивача на підставі підпункту 54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України і п.1 ст.17 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг застосовано суму штрафних (фінансових)санкцій та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 1,00 грн.

Позивач скористався правом на оскарження результатів перевірки в адміністративному порядку, проте, рішенням Державної фіскальної служби України від 04.12.2018 року №1-1/99-99-11-06-01-25 скаргу ФОП ОСОБА_4 залишено без задоволення, податкові повідомлення-рішення без змін.

Незважаючи на вказане позивач вважає податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п.п.80.1., 80.2, 80.4 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом. (п.86.1 ст.86 ПК України)

Відповідно п. 86.5 ст. 86 ПК України Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР).

Згідно абзацу 14 ст. 1 зазначеного закону, місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів. (ч.6 ст.15-3 Закону №481/95-ВР)

За порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень. (ч.ч.1,2 ст. 17 Закону №481/95-ВР)

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг передбачені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

Відповідно п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Абзацом першим пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР передбачено, що у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання вчинене вперше - 1 гривня.

З викладеного вбачається, що посадові особи відповідача вповноважені на здійснення, серед іншого, фактичних перевірок суб'єктів господарювання. Об'єктом фактичної перевірки може бути питання здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

Фактична перевірка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника.

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом направлення на проведення перевірки та наказу на її проведення. (п.81.1 ст. 81 ПК України).

Положення цієї ж норми містять перелік обов'язкових реквізитів, що їх має мати наказ та направлення на проведення перевірки. Так з аналізу наведеної норми вбачається, що в направленні на проведення перевірки зазначається суб'єкт (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкт перевірки. Натомість, перелік відомостей, що мають бути зазначені в наказі на проведення перевірки згідно абз. 2 п.81.1 ст. 81 ПК України не дозволяє контролюючому органу вказати у ньому або об'єкт перевірки або її суб'єкт. Суб'єкт має бути зазначений обов'язково та лише за умови, якщо перевірка проводиться в іншому місці має бути зазначена адреса об'єкта, перевірка якого проводиться.

З наявного в матеріалах справи витягу з Наказу ГУ ДФС від 01.08.2018 року №759 вбачається, що в ньому зазначено лише об'єкт перевірки. Більш того адреса та найменування об'єкта перевірки вказана таким чином, що унеможливлює ідентифікацію цього об'єкта. Так, в якості назви зазначено "заклад ресторанного господарства на території бази відпочинку "Амулет".

Суд звертає увагу, що згідно пояснень самого відповідача, наданих в відзиві на позов, на території зазначеної бази відпочинку знаходиться два заклади громадського харчування (а.с.43). Згідно схематичного плану, наявного в матеріалах справи (а.с.77) на території бази відпочинку наявні шість окремих будівель, три альтанки та три навіси, що теоретично можуть бути місцем реалізації товарів. Який з зазначених об'єктів підлягав перевірці згідно наказу на її проведення №759 від 01.08.2018 року та направлення №0941 від 10.08.2018 року визначити неможливо.

Адреса, зазначена в згаданих документах також є не конкретизованою зазначено лише назву населеного пункту - с. Залізний Порт. В той час як із наявних у справі документів вбачається, що база відпочинку "Амулет" має адресу: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, будинок 2/70.

Суд також зазначає, що наказ на проведення фактичної перевірки є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, згаданий наказ фіскального органу на проведення перевірки №759 від 01.08.2018 року, в частині щодо позивача, не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість платника податків ідентифікувати себе як суб'єкта перевірки.

Щодо самої перевірки суд зазначає, що спірним є сам факт її проведення відносно ФОП ОСОБА_4

Так, позивач стверджує, що не має жодного відношення до об'єкта, перевірка якого оформлена актом фактичної перевірки №0411/21/22/РРО/НОМЕР_2 від 30.08.2018 року. В свою чергу відповідач зазначає протилежне. Свій висновок про правомірність застосування штрафних санкцій відносно позивача обґрунтовує тим, що на території бази відпочинку "Амулет" діє два заклади громадського харчування. В одному закладі діяльність з продажу алкогольних напоїв здійснює ФОП ОСОБА_5 відповідно до укладеного договору суборенди з ФОП ОСОБА_4 Згідно баз даних ДФС ФОП ОСОБА_5 зареєстровано РРО та отримано ліцензію на право продажу алкогольних напоїв. В іншому закладі діяльність у сфері громадського харчування здійснює ФОП ОСОБА_4 Відомостей про здійснення іншими платниками вказаної діяльності немає.

Таким чином, посадова особа відповідача, згідно наведених ним аргументів дійшов висновку про вчинення порушень, викладених в Акті перевірки, саме ФОП ОСОБА_4 на підставі непідтвердженого жодними доказами твердження, що на території бази відпочинку є лише два заклади громадського харчування та висновку, що в разі якщо один з них, згідно баз даних ДФС (доказів перевірки інших суб'єктів господарської діяльності, розміщених на території бази відпочинку суду не надано) має ліцензію на торгівлю алкогольними напоями та зареєстрований реєстратор розрахункових операцій, то інший є суб'єктом відповідальності за виявлені порушення. Додатково, відповідач обґрунтовує причетність позивача до об'єкту перевірки твердженням, що відомостей про здійснення іншими платниками вказаної діяльності немає.

Суд критично розцінює висновки відповідача та вказує, що саме на нього згідно ст. 77 КАС України законом покладено обов'язок щодо доведення правомірності та обґрунтованості результатів перевірки.

В свою чергу відповідачем на підтвердження викладених доводів не надано жодного належного та допустимого доказу. Так, з поданих фотоматеріалів неможливо встановити розташування приміщення у якому відповідачем проведено перевірку. Графічних матеріалів з зазначенням об'єкту перевірки або письмового опису його розташування на території бази відпочинку "Амулет" суду не надано. Під час надання пояснень в судових засідання, які відбулися 12.03.2019 року та 07.02.2019 року особа, що проводила перевірку - Прокопенко В.П. вказати місце її проведення на схематичному плані бази відпочинку "Амулет" не зміг, так само як і не зміг вказати на місце здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5

Окрім зазначеного, засобом встановлення факту здійснення на об'єкті перевірки роздрібної торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії та не проведення через реєстратор розрахункових операцій розрахункової операції з продажу алкогольних напоїв (пива) була, проведена посадовими особами контролюючого органу, контрольна розрахункова операція. Оформлення зазначеної операції відбулося актом від 27.08.2018 року №112/21/22, згідно якого суб'єкт господарювання встановлений не був.

Висновки вказаного акту лягли в основу Акту перевірки, тобто Акт перевірки є похідним документом відносно Акту проведення контрольної розрахункової операції №112/21/22 від 27.08.2018 року. А тому встановлені першим актом обставини, в даному випадку щодо суб'єкта господарювання, який допустив порушення не можуть відображатись в наступному акті у зміненій формі.

Підсумовуючи викладене, суд вважає обставини зазначені в Акті перевірки такими, що не відповідають дійсності, перевірку такою, що проведена на підставі наказу, який не відповідає вимогам абз. 2 п.81.1 ст. 81 ПК України, а висновки контролюючого органу, щодо того, що виявлені фактичною перевіркою порушення вчинені позивачем хибними та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

На підставі зазначеного суд визнає протиправними та скасовує податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС №№ та № від 19.09.2018 року.

Частина 2 статті 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 229, 139, 241 - 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 19.09.2018 р. № та № 005021405.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (73000, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, рнокпп: НОМЕР_2) судовий збір у сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18 березня 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 111030700