Справа № 540/2550/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 р. м. ХерсонСправа № 540/2550/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача - Гайчової Є.Д.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_3 про стягнення суми податкового боргу,

встановив:

12.12.2018 р. до суду надійшла позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_3, в якій просить стягнути з фізичної особи (громадянина) ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 6 940,00 грн. (отримувач УК у м. Херсоні / м. Херсон / 11010500, код отримувача - 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку - 899998, номер рахунку - 1002, код бюджету - 11010500 (зведений бюджет).

Ухвалою суду від 09.01.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 07.02.2019 р. вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 06.03.2019 р.

06.03.2019 р. судове засідання не відбулося у зв'язку з зайнятістю судді Дубровної В.А. у складі колегії суддів з розгляду виборчої адміністративної справи № 540/410/19, призначено наступне судове засідання на 12.03.2019 р.

Протокольною ухвалою суду від 12.03.2019 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 14.03.2019 р.

Відповідно до змісту позовної заяви, вказані вимоги позивач обґрунтовує несплатою ОСОБА_3 податкового боргу, який виник 18.01.2017 р. за рахунок несплати відповідачем узгоджених грошових зобов'язань на суму 6 940,00 грн. за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування", визначених контролюючим органом у податковому повідомленні - рішенні від 21.11.2015 р. № , прийнятого на підставі висновків акту "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи (громадянки) ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) з питання отримання доходу у вигляді спадщини за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р." від 30.09.2015 р. № 660/21-03-17-03. Враховуючи, що податковий борг ОСОБА_3 в сумі 6 940,00 грн. станом на 11.07.2018 р. обліковується у ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі, тому відповідно до положень ст. 95 Податкового кодексу України, позивач просить його стягнути в судовому порядку.

07.02.2019 р. відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти її задоволення, оскільки актом перевірки від 30.09.2015 р. № 660/21-03-17-03, на підставі якого прийнято податкове повідомлення - рішення від 21.11.2015 р. № про збільшення суми грошового зобов'язання на 6 940,00 грн., встановлено підставу для нарахування податкового зобов'язання внаслідок спадкування позивачем нерухомого майна. Проте, відповідач зазначає, що дійсно, впродовж 2014 р. мало місце набуття нею права власності на нерухоме майно, проте за договором дарування, а не спадкування, як це зазначає позивач. Таким чином, відповідач вважає, що акт перевірки містить відомості, які не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не може вважатися належним доказом. Крім того, на думку відповідача, вказаний акт перевірки не відповідає вимогам щодо допустимості доказів, оскільки не підписаний відповідачем, не містить інформації щодо причин відмови або не підписання особою, щодо якої він складений, не містить "описової частики", не має наскрізної нумерації, титульний аркуш не надрукований на номерному бланку контролюючого органу тощо. Враховуючи, що акт перевірки не відповідає встановленим законом вимогам, тому, за позицією відповідача, він не може породжувати законного юридичного обов'язку, в даному випадку, бути підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення. Також відповідач звертає увагу, що позивачем недотриманий трирічний строк звернення до суду з даним позовом, оскільки такий строк звернення сплинув 10.12.2018 р. З огляду на викладені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Спірні правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI ( далі - ПК України).

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини ( п.п. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 ).

Згідно з п. 102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 102.4 ст.102 ПК України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. (ст. 95 ПК України)

Аналізуючи зміст вказаних норм права суд приходить до висновку, що контролюючий орган має право на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення суми податкового боргу не раніше, ніж через 60 днів з дня надіслання платнику податків податкової вимоги, та не пізніше, ніж через 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у вересні 2015 р. податковим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) з питання отримання доходу у вигляді спадщини за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., за результатами якої складено акт від 30.09.2015 р. №660/21-03-17-03.

На підставі висновків вказаного акту перевірки позивачем прийнято: податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 23.11.2015 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_3 за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на суму 6 940,00 грн., у тому числі за основним платежем на суму 5416,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1524,00 грн.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

В матеріалах справи наявний корінець до запиту ДПІ у м. Херсоні №8440/9/21-03-17-05-20/спад 2014 від 04.06.2015 р., в якому Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради повідомляє, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

Як встановлено судом, то вказане податкове повідомлення - рішення було направлено контролюючим органом на вказану адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте повернулися на адресу відправника у зв'язку з закінченням терміну зберігання та відміткою "за закінченням терміну зберігання".

При цьому, з наданого позивачем до матеріалів справи поштового конверту з повідомленням поштової служби про причини не вручення поштового відправлення, дата такого невручення є не розбірливою. Натомість, іншого доказу для з'ясування вказаної обставини в ході розгляду справи позивачем не було надано суду .

В судовому засіданні представником відповідача було підтверджено, що вказане податкове повідомлення-рішення від 21.11.2015 р. було отримано ОСОБА_3 30 листопада 2015 року, проте сприйнявши його як помилкове, відповідач його не оскаржила та не виконала.

Таким чином, судом було встановлено, що податкове повідомлення - рішення від 23.11.2015 р. № вважається врученим платнику податків ОСОБА_3 30.11.2015 р., що не заперечувалось представником відповідача та не спростовано представником позивача.

Згідно з п.57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Враховуючи, що податкове повідомлення - рішення від 23.11.2015 р. № про визначення відповідачу грошового зобов'язання в сумі 6 940,00 грн. вручено ОСОБА_3 30.11.2015 р., та протягом 10 календарних днів не було сплачено платником податків, тому відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України на одинадцятий день з моменту його вручення, тобто з 11.12.2015 р., вказана сума узгодженого грошового зобов'язання набула статусу податкового боргу і відповідно з цієї дати розпочався сплив 1095 днів для звернення позивача до суду з вимогою про його стягнення.

При цьому, доводи позивача, викладені у письмових поясненнях від 13.03.2019 р., про те, що перебіг строку звернення до суду з даним позовом (1095 днів) розпочався тільки з 29.06.2017 р., тобто з дня надіслання відповідачу податкової вимоги, суд вважає необґрунтованим, оскільки вищевказані приписи податкового законодавства пов'язують початок перебігу 1095 днів з дати виникнення податкового боргу, а не з датою направлення податкової вимоги.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до приписів ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Проте, з наявних у справі документів вбачається, що податкова вимога на суму податкового боргу, яка є предметом стягнення у даній справі, була направлена платнику податків ОСОБА_3 29.06.2017 р., тобто майже через півтора року з моменту надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Крім того, за позицією податкового органу, спірна сума податкового боргу виникла 18.01.2017 р., що підтверджується даними ІКП платника податків та відповідно свідчить про дотримання ним строків звернення до суду з даним позовом.

Суд не погоджується з вказаним доводом позивача та зазначає наступне.

За приписами пп.62.1.1-62.1.2 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, ведення обліку платників податків.

З метою забезпечення ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів наказом Міністерств доходів і зборів України від 05 грудня 2013 року № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 лютого 2014 р. за № 217/24994, затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (далі по тексту - Порядок № 765), який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 422 від 07.04.2016 р., проте був чинним на момент виникнення спірної суми податкового боргу за податковим повідомленням - рішенням від 23.11.2015 р. № .

Так, згідно п. 3 Порядку № 765 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Розділом ІІІ " Облік нарахованих сум платежів" Порядку № 765 передбачено, що нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають, зокрема, зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником, а також визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства. ( пункт 1 цього Розділу).

При цьому, зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, розраховані територіальним органом Міндоходів, відображаються ним в інтегрованій картці платника за даними електронного реєстру повідомлень-рішень у частині узгоджених сум. Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів ( пункти 2 -3 цього розділу).

Відповідно до пункту 4 цього розділу нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Натомість, з зворотного боку інтегрованої картки платника податків ОСОБА_3 за платежем " податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" вбачається, що спірна сума податкового боргу 6 940,00 грн. за податковим повідомленням - рішенням ( форми " Р") № від 21.11.2015 р. була відображена у період з 18.01.2017 р. - 30.01.2018 р., про що свідчать опис операції " 30.09.2015 (5416) донараховано/збільшено в поточному році основного платежу/штрафних санкцій за актом перевірки м.р. податкове повідомлення - рішення ( форми " Р") № від 21.11.2015 р.", що, на думку суду, свідчить про порушення з боку позивача вищевказаних приписів Порядку № 765 в частині своєчасності нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань в інтегрованій картці платника.

Одночасно, суд вважає за необхідне відмітити, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов'язань є правовим наслідком для позивача, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків щодо розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

З огляду на викладене та враховуючи, що від дати ( 30.11.2015 р.) виникнення податкового боргу ОСОБА_3 за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" в сумі 6940,00 грн. до дати ( 12.12.2018 р.), звернення позивача суду з даним позовом, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду № 540/2550/18 від 12.12.2018 р., минуло більше, ніж 1095 днів, суд дійшов висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з вказаною вимогою.

Згідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом не поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Із вищенаведеної правової норми є очевидним висновок про те, що залишити позовну заяву без розгляду з цієї підстави суд може лише у разі, коли позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено поважних причин його пропуску.

При цьому, поважними визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В судовому засіданні, яке відбулось 14 березня 2019 року, судом було запропоновано представнику позивача надати докази на підтвердження поважності пропуску, встановленого законом строку, проте, представник позивача повідомив суд про відсутність у нього таких доказів.

У зв'язку з цим суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого п. 102.4 ст.102 ПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частиною 3 ст. 123 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Щодо повернення позивачу судового збору, то суд вказує про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, серед іншого, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, питання щодо повернення позивачу сплаченого судового збору буде вирішено судом після його звернення до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. 123, 240, 243, 248 КАС України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 75, ) до ОСОБА_3 (місце проживання 73003, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) про стягнення суми податкового боргу - залишити без розгляду.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Роз'яснити позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 19 березня 2019 року.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 111020300