Справа № 804/4176/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4176/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держеокадастру у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року (суддя Юхно І.В.) у справі №804/4176/18 за позовом позивача 1 ОСОБА_1, позивача 2 ОСОБА_2, позивача 3 ОСОБА_3, позивача 4 ОСОБА_4, позивача 5 ОСОБА_5, позивача 6 ОСОБА_6, позивача 7 ОСОБА_7, позивача 8 ОСОБА_8, позивача 9 ОСОБА_9, позивача 10 ОСОБА_10, позивача 11 ОСОБА_11, позивача 12 ОСОБА_12, позивача 13 ОСОБА_13, позивача 14 ОСОБА_14, позивача 15 ОСОБА_15, позивача 16 ОСОБА_16, позивача 17 ОСОБА_17, позивача 18 ОСОБА_18, позивача 19 ОСОБА_19, позивача 20 ОСОБА_20, позивача 21 ОСОБА_21, позивача 22 ОСОБА_22 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и В :

Позивачі звернулися до суду з позовом в якому, з урахуванням доповнень та уточнень, просили:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з приводу не внесення відомостей до Державного земельного кадастру України (державної статистичної звітності) щодо реєстрації припинення права користування ОСОБА_23 земельною ділянкою площею 44,20 га кадастровий номер :01:001:0060 на підставі державного акту серії ДН №0000683, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за №208;

зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести відомості до Державного земельного кадастру України (державної статистичної звітності) щодо реєстрації припинення права користування ОСОБА_23 земельною ділянкою площею 44,20 га кадастровий номер :01:001:0060 на підставі державного акту серії ДН №0000683, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за №208;

визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у

Дніпропетровській області (адреса: 49004, Україна, м.Дніпро, пр.Олександра Поля, б.2, ) щодо відмови у наданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 на підставі клопотань від 15.03.2018 року дозволів на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області, які оформлені листами від 06.04.2018 року вих. №№ К-2253/0-1888/0/20-18, .№В-2284/0-1872/0/20-18, Т-2270/0-1902/0/20-18, Д-2263/0-1881/0/20-18, В-2274/0-1896/0/20-18, К-2267/0-1878/0/20-18, С-2264/0-1880/0/20-18, Г-2272/0-1900/0/20-18, В-2282/0-1874/0/20-18, Л-2271/0-1877/0/20-18, Н-2266/0-1879/0/20-18, П-2260/0-1883/0/20-18, Т-2268/0-1905/0/20-18, Ф-2276/0-1896/0/20-18, К-2249/0-1892/0/20-18, К-2249/0-1892/0/20-18, Н-2258/0-1885/0/20-18, В-2280/0-1875/0/20-18, В-2278/0-1876/0/20-18, В-2283/0-1871/0/20-18, №Ф-2279/0-1894/0/20-18, С-2265/0-1873/0/20-18;

зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (адреса: 49004, Україна, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, б.2, ) видати позивачам дозволи на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області, відповідно до схеми розташування таких земельних ділянок, наданих позивачами в додатку до клопотань Головному управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області (адреса: 49004, Україна, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, б.2, ) від 15.03.2018 року стосовно надання дозволів на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилались на наступне.

Так, в частині заявлених вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу не внесення відомостей до Державного земельного кадастру України (державної статистичної звітності) щодо реєстрації припинення права користування ОСОБА_23 земельною ділянкою, позивачі посилались на те, що ОСОБА_23, якому надано в постійне користування земельну ділянку, помер, у звязку з чим припинилося і його право відносно зазначеної земельної ділянки, але відповідні відомості до Державного земельного кадастру України відповідачем не внесено. Необхідність внесення таких відомостей позивачі повязують з тим, що запитувані ними земельні ділянки накладаються на земельну ділянку, яка перебувала в користуванні ОСОБА_23

В частині заявлених вимог щодо неправомірності дій відповідача по відмові у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою, позивачі посилалися на те, що ними виконано усі вимоги передбачені законом для отримання такого дозволу, а відмова у наданні дозволу відповідача не ґрунтується на положеннях Земельного кодексу України, яким, зокрема, визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Крім цього, позивачі вказували на те, що відмова у наданні дозволів оформлена листами, а не шляхом прийняття відповідних рішень, що, на їх думку, є порушенням вимог чинного законодавства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з наступного. Так, щодо заявлених вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу не внесення відомостей до Державного земельного кадастру України (державної статистичної звітності) щодо реєстрації припинення права користування ОСОБА_23 земельною ділянкою, суд виходив з того, що відповідач повинен забезпечувати проведення інвентаризації земель, повне та своєчасне внесення достовірних відомостей до Державного земельного кадастру, в тому числі про набуття та/або припинення права користування земельними ділянками фізичними або юридичними особами. Встановивши обставини, які свідчать про те, що ОСОБА_23 помер 03.10.2017р., суд першої інстанції вказав на припинення права постійного користування земельною ділянкою, у звязку зі смертю користувача. З цих підстав суд першої інстанції визнав бездіяльність відповідача протиправною та зобовязав останнього внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру.

В частині заявлених вимог щодо визнання неправомірними дій відповідача по відмові у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою, суд першої інстанції вказав на необґрунтованість відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. З цього приводу, суд вказав на те, що відмова відповідача не ґрунтуються на положеннях Земельного кодексу України.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права, у спірних правовідносинах, є зобовязання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки саме такий спосіб захисту реально призведе до відновлення порушених прав позивачів.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, скаржник вказує на те, що ухвалюючи рішення, в частині визнання неправомірною бездіяльності та зобовязання внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру щодо припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_23, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Державний земельний кадастр не містить інформації щодо права ОСОБА_23 на земельну ділянку, у звязку з чим не можливо внести зміни до Державного земельного кадастру щодо припинення такого права. Крім цього, відносно рішення суду першої інстанції в цій частині заявлених вимог, відповідач вказує на те, що суд фактично вирішив питання про припинення права, що з огляду на повноваження судів адміністративної юрисдикції є не припустимим. При цьому, скаржник звертає увагу на те, що земельною ділянкою, яка надавалася в постійне користування ОСОБА_23, згідно статистичних даних, користується фермерське господарство «Ріта». Відносно задоволених судом першої інстанції вимог про зобовязання надати позивачам дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, скаржник вказує на те, що покладення судовим рішенням зобовязання на відповідача свідчить про втручання в діяльність субєкта владних повноважень (в його дискреційні повноваження), що суперечить завданням адміністративного судочинства. З цього приводу скаржник також зазначає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про неправомірність відмови у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою, оскільки, за позицією відповідача, така відмова ґрунтується на вимогам Земельного кодексу України. При цьому, суд першої інстанції, як зазначає відповідач, не звернув уваги на те, що одна із земельних ділянок, відносно якої позивачами порушено питання про відведення у власність, не знаходиться у розпорядженні Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оскільки за рішенням Уряду була передана у комунальну власність обєднаної територіальної громади (Божедарівська селищна обєднана територіальна громада Криничанського району Дніпропетровської області), у звязку з чим у відповідача відсутні повноваження щодо вирішення порушених позивачами питань відносно вказаної земельної ділянки.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставинами справи свідчать про те, що 15 березня 2018 року позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з ідентичними клопотаннями (вхід.№№ ГУ Держгеокадастру №В-2284/0/21-18, №В-2278/0/21-18, №В-2283/0/21-18, №В-2280/0/21-18, №В-2282/0/21-18, №В-2274/0/21-18, №Г-2272/0/21-18, №Д-2263/0/21-18, №К-2253/0/21-18, №К-2267/0/21-18, №К-2249/00/21-18, №К-2251/0/21-18, №Л-2271/0/21-18, №Н-2258/0/21-18, №Н-2266/0/21-18, №П-2260/0/21-18, №С-2265/0/21-18, №С-2264/0/21-18, №Т-2268/0/21-18, №Т-2270/0/21-18, №Ф-2276/0/21-18, №Ф-2279/0/21-18 про надання дозволу на розроблення проекту (документації) із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.

До клопотань кожним з позивачів було додано копію паспорту, копію ідентифікаційного коду, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія довіреності; копія паспорту, ідентифікаційного коду довіреної особи.

Листами ідентичного змісту від 06 квітня 2018 року вих. №В-2284/0-1872/0/20-18, №В-2278/0-1876/0/20-18, №В-2283/0-1871/0/20-18, №В-2280/0-1875/0/20-18, №В-2282/0-1874/0/20-18, №В-2274/0-1896/0/20-18, №Г-2272/0-1900/0/20-18, №Д-2263/0-1881/0/20-18, №К-2253/0-1888/0/20-18, №К-2267/0-1878/0/20-18, №К-2249/0-1892/0/20-18, №К-2251/0-1890/0/20-18, №Л-2271/0-1877/0/20-18, №Н-2258/0-1885/0/20-18, №Н-2266/0-1879/0/20-18, №П-2260/0-1883/0/20-18, №С-2265/0-1873/0/20-18, №С-2264/0-1880/0/20-18, №Т-2268/0-1905/0/20-18, №Т-2270/0-1902/0/20-18, №Ф-2276/0-1896/0/20-18, №Ф-2279/0-1894/0/20-18 Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомлено позивачів, що відповідно до вимог діючого законодавства України Держгеокадастр та його територіальні органи при передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати у власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до переліку земельних ділянок, який щоквартально формується, у розмірі 25 відсотків від площі земельних ділянок, право оренди на які було передано на території відповідної області. Сформований перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі, оприлюднюється на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру. Враховуючи, що бажане позивачами місце розташування земельної ділянки не відповідає переліку земельних ділянок, які опубліковано на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру, а тому не має правових підстав для задоволення клопотань позивачів.

Не погоджуючись із таким діями відповідача, позивачі звернулись з позовом до суду.

Під час підготовчого засідання у суду першої інстанції було встановлено, що запитувані позивачами земельні ділянки накладаються на земельну ділянку, що перебувала в користуванні ОСОБА_23, який помер 03.10.2017р.

З цих підстав позивачами доповнено позов вимогами щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу не внесення відомостей до Державного земельного кадастру України (державної статистичної звітності) про реєстрацію припинення права користування ОСОБА_23 земельною ділянкою та зобовязання відповідача вчинити такі дії.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу не внесення відомостей до Державного земельного кадастру України (державної статистичної звітності) про реєстрацію припинення права користування ОСОБА_23 земельною ділянкою та зобовязання відповідача вчинити такі дії, суд першої інстанції не врахував того, що відомості Державного земельного кадастру України не містить інформації про право користування користування ОСОБА_23 земельною ділянкою площею 44,20 га кадастровий номер :01:001:0060, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права відносно земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0060.

Таким чином, не дослідивши обставини справи, в контексті заявлених позивачами вимог, суд першої інстанції ухвалив рішення, яким фактично зобовязав відповідача вчинити дії (внести відомості про припинення права) відносно права, інформація про яке не зареєстрована у Державному земельному кадастрі України.

Крім цього, задовольняючи позов у вказаній частині, суд першої інстанції фактично вирішив питання про припинення права цивільного (права користування земельною ділянкою), що не входить до повноважень суду адміністративної юрисдикції. При цьому, суд не досліджував обставин щодо користування цією земельною ділянкою іншою особою, як зазначає відповідач -фермерським господарством «Ріта», яке було створено за життя ОСОБА_23

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача з приводу не внесення відомостей до Державного земельного кадастру України (державної статистичної звітності) про реєстрацію припинення права користування ОСОБА_23 земельною ділянкою та зобовязання відповідача вчинити такі дії.

Щодо заявлених позивачами вимог про визнання протиправними дій відповідача по відмові у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_24 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_24 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на вказані норми права відповідач мав право відмовити позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність виключно з підстав викладених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Як вбачається з листів відповідача, в них відсутня інформація про наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, які визначено ч.7 ст.118 ЗК України. При цьому, посилання відповідача на те, що бажане позивачами місце розташування земельної ділянки не відповідає сформованому переліку земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі, що оприлюднений на офіційному веб-сайті територіального органу Держгеокадастру, як на підставу відмови у задоволенні клопотань позивачів, не визначається законом як підстава для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не ґрунтується на положеннях Земельного кодексу України, а отже є протиправною.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зміст статей 118, 122 Земельного кодексу України свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що встановлені обставини у цій справі дають підстави стверджувати про те, що права позивача у спірних правовідносинах були порушені відповідачем.

Погоджується суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції про те, що рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинно оформлятися розпорядчим правовим актом індивідуальної дії, а не листом, що мало місце у спірному випадку.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, статтею 118 Земельного кодексу України не визначено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо.

В той же час, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за №1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у спірному випадку, за наслідками розгляду звернень позивачів про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, відповідач був зобовязаний видати відповідні розпорядчі документи.

В той же час, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права є зобовязання відповідача надати позивачам дозволи на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Так, визначаючи такий спосіб захисту, суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність доказів здійснення відповідачем перевірки заяв позивачів на відповідність їх вимогам статей 116, 118, 121 ЗК України, як умови надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що суд може зобовязати субєкта владних повноважень прийняти певне рішення, якщо для його прийняття виконані усі умови. Таким чином, оскільки у спірному випадку не були виконані усі умови для вирішення питання щодо надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою, то у суду відсутні підстави для зобовязання відповідача надати позивачам дозоли на виготовлення проектів землеустрою.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:7015 відносно якої позивачами також порушено питання щодо виготовлення проекту землеустрою та яка знаходиться на території Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, була передана до комунальної власності Божедарівської селищної обєднаній територіальній громаді Криничанського району.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив рішення, яким зобовязав відповідача вчинити дії надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, відносно земельної ділянки права розпорядження якою відповідач не має.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушеного права є зобовязання відповідача повторно розглянути заяви позивачів про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

З огляду на встановлені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року по справі №804/4176/18 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (адреса: 49004, Україна, м.Дніпро, пр.Олександра Поля, б.2, ) щодо відмови у наданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 на підставі клопотань від 15.03.2018 року дозволів на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області, які оформлені листами від 06.04.2018 року вих. №№ К-2253/0-1888/0/20-18, .№В-2284/0-1872/0/20-18, Т-2270/0-1902/0/20-18, Д-2263/0-1881/0/20-18, В-2274/0-1896/0/20-18, К-2267/0-1878/0/20-18, С-2264/0-1880/0/20-18, Г-2272/0-1900/0/20-18, В-2282/0-1874/0/20-18, Л-2271/0-1877/0/20-18, Н-2266/0-1879/0/20-18, П-2260/0-1883/0/20-18, Т-2268/0-1905/0/20-18, Ф-2276/0-1896/0/20-18, К-2249/0-1892/0/20-18, К-2249/0-1892/0/20-18, Н-2258/0-1885/0/20-18, В-2280/0-1875/0/20-18, В-2278/0-1876/0/20-18, В-2283/0-1871/0/20-18, №Ф-2279/0-1894/0/20-18, С-2265/0-1873/0/20-18;

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (адреса: 49004, Україна, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, б.2, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 про надання дозволів на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Божедарівської селищної (сільської) ради Криничанського району Дніпропетровської області, з урахуванням висновків суду, які зроблені під час розгляду цієї справи.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст..329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 21.03.2019р.

Повне судове рішення складено 22.03.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк