Справа № 806/1386/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1386/18

Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

18 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про зобов'язання призначити та виплатити разову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, у якому просив зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року в сумі 206700,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 на підставі заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності від 16.01.2018;

- зобов'язано Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності від 16.01.2018, відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року N 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року N788), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за N 163/28293, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано факт недотримання позивачем встановленого Законом шестимісячного терміну з моменту звільнення з органів поліції (31.03.2016) та встановлення йому інвалідностиі ІІ групи (14.02.2017), що виключає можливість нарахування і виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до чинного законадавства.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України від 05.11.2015 № 315 о/с згідно з п. 9 розд. XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) майора міліції ОСОБА_2, помічника начальника районного відділу - оперативного чергового чергової частини штабу Олевського районного відділу УМВС України в Житомирській області.

З 07 листопада 2015 року ОСОБА_2, який мав спеціальне звання "майор міліції", відповідно до п.п. 9 та 12 розд. XI Закону України "Про Національну поліцію", призначено як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування та установленням посадових окладів згідно штатного розпису на посаду старшого інспектора - чергового Олевського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, присвоївши йому звання "майор поліції" (витяг з наказу ГУНП в Житомирській області від 07.11.2015 № 13о/с).

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 31.03.2016 № 58о/с, позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію".

Свідоцтвом про хворобу № 29/25 від 16 березня 2016 року, виданим Військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області", підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов'язане з проходження служби в органах внутрішніх справ.

18.04.2016 позивачу з 29.03.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, що, так, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що свідчить виписки із акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 518133 від 18.04.2016.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 788120 від 16.03.2017, ОСОБА_3 за результатами повторного огляду встановлено ІІ групу інвалідності з 14.02.2017, внаслідок захворювання, так, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У січні 2018 року позивач звернувся до Начальника ГУНП в Житомирській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювань, пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 16.02.2018 № 251/29/105/05-2018 Головне управління Національної поліції в Житомирській області повідомило ОСОБА_2 про те, що для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги немає правових підстав, оскільки група інвалідності йому встановлена до звільнення зі служби, а не протягом шести місяців після звільнення.

Позивач, не погоджуючись із такою відмовою, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому інвалідності, по причині захворюваннч, яке повязане з проходженням служби в ОВС. На думку суду, позивач не втратив права на отримання одноразової грошової допомоги, лише через те що набув інвалідність саме під час проходження служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення, оскільки законодавець продовжив право на отримання одноразової грошової допомоги не лише часом проходження служби, але і додатковим строком шість місяців після звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

В силу приписів пункту 4 частини 1 статті 99 Закону №580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно зі ч. 2 ст. 100 Закону №580-VIII, у разі встановлення факту настання смерті поліцейського, а також особи, звільненої зі служби в поліції, внаслідок обставин, зазначених у пунктах 3 - 6 частини першої статті 97 цього Закону, якщо смерть настала протягом шести місяців після отримання інвалідності чи травми, внаслідок отримання яких поліцейський раніше отримував одноразову грошову допомогу згідно із зазначеними пунктами, виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання, зазначеним у цьому Законі, здійснюється з вирахуванням суми допомоги, отриманої померлим.

Отже, згідно вказаних норм право на призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням поліцейському інвалідності виникає за дотримання сукупності таких умов:

- інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

- інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

- причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

При цьому слід вказати, що особа може втратити право на звернення за допомогою тоді, коли інвалідність наступить після спливу шести місяців після звільнення особи з поліції.

Наведеним спростовуються доводи апелянта щодо визначення як окремої підстави для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги встановлення інвалідності у шестимісячний строк після звільнення особи з органів в поліції, що на думку відповідача, виключає можливість претендувати на виплату такої соціальної виплати у разі встановлення інвалідності у період проходження служби та у разі перебігу шестимісячного терміну після звільнення зі служби в поліції.

Частиною 2 статті 97 Закону №580-VІІІ вказано, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №163/28293 (далі - Порядок №4).

Відповідно до пп. 4 п. 4 Розділу І Порядку №4, призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у випадку, пов'язаному з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Згідно пункту 1 Розділу ІІ Порядку №4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з органів поліції через хворобу з 31 березня 2016 року (наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 31.03.2016 № 58о/с), а 18 квітня 2016 року (після звільнення) Медико - соціальною експертною комісією проведено первинний огляд ОСОБА_2 та встановлено йому з 29.03.2016 третю групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто до звільнення з поліції.

З наведеного вбачається, що позивача звільнено з органів поліції через хворобу, інвалідність встановлена до спливу шести місяців із дня звільнення позивача з поліції, а звільнення позивача відбулося внаслідок причин, зазначених в пункті 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», що є обов'язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене, слід погодитися із висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому інвалідності, по причині захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Щодо доводів апелянта про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з набуттям інвалідності під час проходження служби, оскільки призначення допомоги можливе лише у разі визначення інвалідності протягом шести місяців після звільнення, то судом першої інстанції правильно вказано, що позивач не втратив права на отримання одноразової грошової допомоги, лише через те що набув інвалідність саме під час проходження служби в поліції, а не протягом шести місяців після звільнення, оскільки законодавець продовжив право на отримання одноразової грошової допомоги не лише часом проходження служби, але і додатковим строком шість місяців після звільнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, чим вчинив протиправні дії відносно позивача, а тому позовна вимога щодо визнання протиправною відмову Головного управління Національної поліції України в Житомирській області у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги підлягає задоволенню.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що одноразова грошова допомога підлягає нарахуванню та виплаті позивачу в розмірі, передбаченому статтею 99 Закону № 580-VIII (90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату), а не Законом України «Про міліцію» та прийнятої на його виконання постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Постанова Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. N 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", яка набрала чинності з 10.11.2015 прийнята на виконання статті 23 Закону України "Про міліцію".

У свою чергу статтею 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII встановлена виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції та компенсація заподіяння шкоди його майну.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

При цьому відповідно до положень статті 23 Закону України «Про міліцію» та статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання допомоги виникає з часу встановлення інвалідності.

Тому право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності, а правила пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015 - часу набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо висновку суду першої інстанції про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення, то слід зазначити, що суд першої інстанції враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, дійшов правильного висновку, що ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов'язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_2 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року N 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року N 788), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за N 163/28293, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Правильними є також посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема у п.70 рішення у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Загороднюк А.Г.