Справа № 804/3343/18
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3343/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80)» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 р. (суддя Горбалінський В.В.) по справі за позовом Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80)» до Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами

в с т а н о в и В:

07.05.2018 р. Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80)» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної служби України з питань праці (Держпраці) у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, де посилаючись на те, що 18.04.2018 р. на підставі акту інспекційного відвідування № ДН-237/259/АВ від 29.03.2018 р. прийнято рішення про притягнення до відповідальності позивача, а саме: постановою про накладення штрафу № ДН-237/259/АВ/ІП/ТД/214 від 18.04.2018 р. на позивача накладено штраф в розмірі 781830 грн та постановою про накладення штрафу № ДН-237/259/АВ/ІП/ТД/215 від 18.04.2018 р. на позивача накладено штраф в розмірі 15 413 220 грн. Оскільки не погодилися з прийнятим рішенням просять суд визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафів від 18.04.2018 р. № ДН-237/259/АВ/ІП/ТД/214 та № ДН-237/259/АВ/ІП/ТД/215.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що порушення, допущені позивачем, пов'язані із недодержанням мінімальних державних соціальних гарантій в оплаті праці та виплаті заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в зв'язку з чим постанови відповідача винесені правомірно.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 р., ухвалити нове рішення, де задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що позивач не є роботодавцем по відношенню до засуджених, а отже на нього не розповсюджуються вимоги трудового законодавства щодо забезпечення виплати працівникам заробітної плати у розмірі, не нижчому за розмір мінімальної заробітної плати і так само обов'язок щодо сплати ЄСВ.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просить суд задовольнити апеляційну скаргу, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги в зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що листом № 16-183 від 14.03.2018 р. прокуратура Дніпропетровської області повідомила Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про порушення законодавства про працю Державним підприємством «Підприємство державної кримінально - виконавчої служби України (№80)».

З матеріалів справи вбачається, що в період з 28.03.2018 р. по 29.03.2018 р. посадовою особою відповідача проведено інспекційне відвідування (невиїзне інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, в результаті чого виявлено порушення та 29.03.2018 р. складено акт № ДН-237/259/АВ.

З акту слідує, що під час інспекційного відвідування встановлено, що:

- нарахування оплати праці для засуджених за фактично відпрацьований робочий час проводиться у розмірі, меншому за розмір мінімальної заробітної плати за жовтень та листопад 2017 року, що є порушенням ч.1 ст. 3-1 Закону України «Про оплату праці»;

- доплата до рівня мінімальної заробітної плати за жовтень 2017 р. та листопад 2017 р. зазначеним засудженим не проводилася, що є порушенням ч.3 ст. 3-1 Закону України «Про оплату праці»;

- із заробітної плати засуджених утримується 1% податку на доходи з фізичних осіб, 1,5% військового збору, та утримання при наявності виконавчих листів, без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тобто засуджених позбавлено загальнообов'язкового державного соціального страхування, що є порушенням вимог ст. 253 КЗпП.

З акту інспекційного відвідування також слідує, що під час такого відвідування була присутня головний бухгалтер державного підприємства ОСОБА_1, яка підписала акт із запереченнями.

Постановою ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-237/259/АВ/ІП/ТД/214 від 18.04.2018 р. за недотримання погодинного розміру оплати праці при нарахуванні заробітної плати засудженим, а також за не проведення доплати до рівня мінімальної заробітної плати, що виплачується щомісячно, вирішено накласти на Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80)» штраф у розмірі 781 830 грн.

Постановою ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-237/259/АВ/ІП/ТД/215 від 18.04.2018 р. за не нарахування та не сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, вирішено накласти на Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80)» штраф у розмірі 15 413 220 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно договору № Г-120/Г-113 від 29.12.2016 р., встановлено, що Криворізька виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№80), як виконавець, та Державне підприємство «Підприємство Криворізької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№80), як замовник, уклали договір про залучення засуджених до праці, предметом чого виконавець направляє засуджених, які утримуються в Криворізькій ВК (№80) для залучення до праці та виробничої діяльності на підприємстві замовника протягом 2017 р., а замовник забезпечує зайнятість виробничою працею засуджених протягом дії Договору.

Згідно розділу 3 «Обов'язки замовника» п.3.5 Договору встановлено, що «Разом з представником «Виконавця» веде табель обліку робочого часу працівників, які фактично виконують роботу на об'єкті, із зазначенням П.І.Б. та робочих професій. Щомісячно проводить закриття наряду - завдання з-подальшим наданням його і табелю обліку робочого часу «виконавцю» не пізніше 3-го числа місяця, наступного за звітнім».

Відповідно розділу 4 «порядок нарахування заробітку та оплати праці» Договору встановлено: п. 4.1 « Нарахування заробітку засудженим здійснюється замовником щомісяця, не пізніше 3-го числа з дня, наступного за звітнім, згідно з нарядами виконаних робіт, табелями обліку робочого часу, які разом із відомостями нарахування заробітної плати складаються замовником у двох примірниках; 4.2. нарахування заробітку засудженим та утримання з нього здійснюється замовником згідно з вимогами чинного законодавства України та нормативно - правових актів Міністерства юстиції України; 4.3. Розмір оплати праці засуджених змінюється при зміні мінімальної заробітної плати згідно діючого законодавства;… .

Крім того, судом встановлено, що в зв'язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 343 від 18.05.2016 р. «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» та зміною найменування замовника та виконавця, сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору оренди № Г-120/Г-113 від 29.12.2016 р.

Звіти про залучення засуджених до праці за угодою № Г-120/Г-113 від 29.12.2016 р. свідчать про те, що для роботи на штатних посадах Замовника протягом жовтня 2017 р. були залучені засуджені 143 особи, які відпрацювали на підприємстві 12555 людино - годин та замовником нараховано заробіток засуджених у загальній сумі 91286,63 грн, протягом листопада 2017 р. були залучені засуджені 144 особи, які відпрацювали на підприємстві 12817 людино - годин та замовником нараховано заробіток засуджених у загальній сумі 93739,76 грн., протягом грудня 2017 р. були залучені засуджені 128 осіб, які відпрацювали на підприємстві 10773 людино - годин та замовником нараховано заробіток засуджених у загальній сумі 116378,97 грн.

Крім того, згідно договору № Г-219/ Г - 137 від 29.12.2017 р. встановлено, що Державна установа «Криворізька виправна колонія (№80)», як виконавець, та Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80)», як замовник, уклали договір про залучення засуджених до праці, предметом чого виконавець направляє засуджених, які утримуються в ДУ «Криворізька ВК (№80)» для залучення праці та виробничої діяльності на підприємстві замовника протягом 2018 р., а замовник забезпечує зайнятість виробничою працею засуджених протягом дії Договору.

Відповідно розділу 3 «Обов'язки замовника» п.3.5 Договору встановлено, що «Разом з представником «Виконавця» веде табель обліку робочого часу працівників, які фактично виконують роботу на об'єкті, із зазначенням П.І.Б. та робочих професій. Щомісячно проводить закриття наряду - завдання з-подальшим наданням його і табелю обліку робочого часу «виконавцю» не пізніше 3-го числа місяця, наступного за звітнім».

Згідно розділу 4 «порядок нарахування заробітку та оплати праці» Договору встановлено: п. 4.1 « Нарахування заробітку засудженим здійснюється замовником щомісяця, не пізніше 3-го числа з дня, наступного за звітнім, згідно з нарядами виконаних робіт, табелями обліку робочого часу, які разом із відомостями нарахування заробітної плати складаються замовником у двох примірниках…; 4.2. нарахування заробітку засудженим та утримання з нього здійснюється замовником згідно з вимогами чинного законодавства України та нормативно - правових актів Міністерства юстиції України; 4.3. Розмір оплати праці засуджених змінюється при зміні мінімальної заробітної плати згідно діючого законодавства;… .

Звіти про залучення засуджених до праці за угодою № Г-219/Г-137 від 29.12.2017 р. свідчать про те, що для роботи на штатних посадах підприємства Замовника протягом січня 2018 р. були залучені засуджені 146 осіб, які відпрацювали на підприємстві 10626 людино - годин та замовником нараховано заробіток засуджених у загальній сумі 74830,64 грн, протягом лютого 2018 р. були залучені засуджені 137 осіб, які відпрацювали на підприємстві 11351 людино - годин та замовником нараховано заробіток засуджених у загальній сумі 105691,31 грн.

Статтею 7 КВК України передбачено, що « 1. Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. 2. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду».

Відповідно статті 118 КВК України встановлено, що « 1. Засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров'я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов'язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею. Праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом.

Згідно статті 120 КВК України встановлено, що « 1. Праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України. 2. У виправних колоніях на особовий рахунок засуджених, які залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці, зараховується незалежно від усіх відрахувань не менш як п'ятдесят відсотків нарахованого їм місячного заробітку».

Статтею 121 КВК України передбачено, що « 1. Особи, які відбувають покарання у виправних колоніях, відшкодовують витрати на їх утримання, крім вартості харчування, взуття, одягу, білизни, спецхарчування та спецодягу. Порядок відшкодування вартості витрат на утримання засуджених у виправних колоніях встановлюється Кабінетом Міністрів України. 2. Відшкодування засудженими витрат, встановлених частиною першою цієї статті, що належить до власних надходжень виправних колоній, здійснюється після відрахування податку на доходи фізичних осіб і аліментів. Відрахування за виконавчими листами та іншими виконавчими документами здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно статті 122 КВК України встановлено, що « 1. Засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню».

Крім того, судом встановлено, що відповідно «Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 396/5 від 07.03.2013 р. « 6.1. Засуджені до позбавлення волі із нарахованого їм заробітку відшкодовують вартість харчування, одягу, взуття, білизни, комунально-побутових та інших наданих послуг, крім вартості спецодягу і спецхарчування. 6.2. Відшкодування засудженими витрат на їхнє утримання проводиться після відрахування прибуткового податку і аліментів. Відрахування за виконавчими листами та іншими виконавчими документами проводяться у порядку, встановленому законодавством. 6.3. Відрахування та відшкодування із заробітної плати засуджених здійснюються відповідно до законодавства з дотриманням такої черговості: податок з доходів фізичних осіб; аліменти; вартість одягу, взуття, білизни (крім вартості спецодягу); вартість харчування, комунально-побутових та інших наданих послуг (крім вартості спецхарчування); за виконавчими листами на користь громадян; за виконавчими листами на користь юридичних осіб; відшкодування матеріальних збитків, заподіяних засудженими державі під час відбування покарання».

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки, як слідує з матеріалів справи, позивач не є роботодавцем по відношенню до осіб, засуджених до позбавлення волі, які відбувають покарання у виправній колонії та не укладає жодних договорів з засудженими особами, в зв'язку з чим у позивача відсутні обов'язки щодо дотримання гарантій забезпечення мінімальною заробітною платою засуджених та нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В даному випадку, позивач, згідно розділу 2 «Мета і предмет діяльності» Статуту ДП «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80) п.2.1. «утворено з метою залучення засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань Державної кримінально - виконавчої служби України, до суспільно корисної праці, забезпечення їх професійно - технічного навчання та отримання прибутку від господарської діяльності».

Крім того, судом встановлено, що за умовами договорів про залучення засуджених до праці позивач щомісячно здійснює тільки нарахування заробітку засудженим в загальних сумах згідно з нарядами виконаних робіт, табелями обліку робочого часу, але не здійснює виплату заробітної плати засудженим.

Також судом встановлено, що після встановлення посадовою особою відповідача порушень, зазначених в акті інспекційного відвідування, відповідач, не перевіривши доводи позивача, притяг його до адміністративної відповідальності та наклав на Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80)» штрафи розмірами 781 830 грн та 15 413 220 грн.

Крім того, суд зазначає, що постановою № ДН - 237/259/АВ/ІП/ТД/215 від 18.04.2018 р. на позивача накладено штраф на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України.

Згідно абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України «Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;».

Однак, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що із заробітної плати засуджених утримується 18% податку на доходи з фізичних осіб, 1,5% військового збору та утримання при наявності виконавчих листів, без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тобто, утримуються податки, але не утримується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а - відповідно, відсутній склад правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що постановою № ДН - 237/259/АВ/ІП/ТД/214 від 18.04.2018 р. на позивача накладено штраф на підставі абз.4 ч.2 ст. 265 КЗпП України.

Згідно абз.4 ч.2 ст. 265 КЗпПУ встановлено, що «Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;…».

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач не здійснював виплату заробітної плати засудженим, а, лише, нараховував суми заробітку відповідно нарядів виконаних робіт та табелів обліку робочого часу, що, в подальшому перераховував на рахунки Установи, з якою й укладені строкові договори засудженими, в зв'язку з чим не може нести відповідальність за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Статтею 77 КАС України передбачено, що « 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача».

Приймаючи до уваги вищевикладене, та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 77 КАС України, не доведено правомірність своїх рішень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог та скасування постанов про накладення штрафів.

Керуючись ст. ст. 315,317,321,322 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№80)» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2018 р. скасувати.

Визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафів від 18.04.2018 р. № ДН-237/259/АВ/ІП/ТД/214 та № ДН-237/259/АВ/ІП/ТД/215.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскарженою в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров

суддя Ю.В. Дурасова