Справа № 800/295/17
Суддя: Гудима Дмитро Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

судді Великої Палати Верховного Суду Гудими Д. А.
Справа № 800/295/17
Провадження № 11-568заі18
І. Короткий виклад історії справи
1. У квітні 2015 року до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія) надійшло звернення народного депутата України ОСОБА_4 (далі - заявник) щодо поведінки голови та судді Апеляційного суду Черкаської області Бабенка В. М. (далі - позивач), яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність.
2. Звернення заявника обґрунтоване втручанням з боку позивача у здійснення ОСОБА_5 повноважень судді, погрозами на адресу останнього, що, на думку заявника, підтверджується аудіозаписом розмови цих суддів, розміщеним у мережі інтернет.
3. Протягом 2015-2016 років до Комісії щодо діянь позивача надійшли також звернення народних депутатів України ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, Ради суддів України, ОСОБА_13, ОСОБА_14, а також судді Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_5. (далі - звернення). Останній, зокрема, зазначав, що у процес здійснення ним судочинства неодноразово втручався позивач.
4. Комісія отримала також рішення Ради суддів України № 56 від 5 червня 2015 року, яка проводила виїзну перевірку фактів, викладених у зверненні та встановила:
4.1. Наявність конфліктних стосунків у трудовому колективі суду, порушення сторонами конфлікту правил суддівської етики й етичних стандартів поведінки суддів, які набули широкого розголосу та створюють ситуацію, що підриває авторитет суду.
4.2. Позивач 30 березня 2015 року провів брифінг з негативною оцінкою як самого судді ОСОБА_5., так і суддів.
4.3. У діях позивача є ознаки посягання на незалежність судової влади та ознаки порушення правил суддівської етики.
5. 27 вересня 2016 року Комісія ухвалила рішення про відкриття дисциплінарної справи стосовно позивача.
6. 27 червня 2017 року Комісія ухвалила рішення № 10/дп-17 (далі - оскаржене рішення), вирішивши внести подання до Вищої ради правосуддя про звільнення позивача з посади судді Апеляційного суду Черкаської області.
7. Комісія мотивувала оскаржене рішення так :
7.1. Про дату, а саме 27 червня 2017 року, час і місце розгляду дисциплінарної справи, позивач був повідомлений належним чином, оскільки :
7.1.1. Розгляд дисциплінарної справи стосовно позивача на вказаний день Комісія призначила вдруге. Вперше до розгляду дисциплінарна справа була призначена на 11 січня 2017 року. Тоді такий розгляд Комісія відклала за заявою позивача про надання йому та його представникам можливості ознайомитися з матеріалами дисциплінарного провадження і через неявку позивача до Комісії у призначену дату;
7.1.2. На момент розміщення на веб-сайті Комісії (15 червня 2017 року) повідомлення про призначення дисциплінарної справи до розгляду на 27 червня 2017 року позивач перебував на території України та здійснював повноваження голови суду. Будь-які документи для підтвердження перебування на лікуванні закордоном позивач Комісії не подав;
7.1.3. Комісія надала можливість позивачу та його представникам ознайомитися з матеріалами дисциплінарного провадження, про що в матеріалах справи є їх власноручний запис на заявах;
7.1.4. Позивач надав Комісії письмові пояснення;
7.1.5. Наявні підстави для відхилення клопотання про відкладення розгляду дисциплінарної справи, поданого представником позивача - адвокатом Ярошенком С. М., - та для розгляду цієї справи за відсутності позивача через його повторну неявку на засідання Комісії.
7.2. 30 березня 2015 року на брифінгу, на якому були присутні представники ЗМІ, судді апеляційного суду й інші особи, позивач, надаючи оцінку діям судді ОСОБА_5., висловлювався образливо і неетично, вважаючи ці судження такими, що характеризують останнього.
7.3. Висловлювання позивача є надзвичайно образливими, такими, що несумісні з високою посадою судді та голови суду, оскільки поведінка позивача підриває довіру до нього колективу суддів і пересічних громадян як до носія судової влади та до судової системи в цілому.
7.4. Факт проведення позивачем як головою суду офіційного заходу з метою публічного обговорення поведінки судді/суддів із наданням їм негативної характеристики свідчить про свідоме ігнорування позивачем морально-етичних стандартів поведінки судді, що дискредитує судову владу.
7.5. На системність порушення правил суддівської етики позивачем вказують й інші дані :
7.5.1. 31 липня 2015 року у присутності 39 суддів Апеляційного суду Черкаської області під час узгодження пропозицій до порядку денного зборів на пропозицію суддів суду примиритися позивач брутально висловився на адресу судді ОСОБА_5.;
7.5.2. Під час виступу на XIII з'їзді суддів України позивач, висловлюючи невдоволення рішенням Ради суддів України від 5 червня 2015 року № 56, а також тим, що з'їзд суддів України надав можливість виступу представнику Громадської організації «Автомайдан», допустив неетичну поведінку, поводячись зверхньо з представниками громадськості.
7.6. Такі дії позивача є істотним дисциплінарним проступком, проявом неповаги до інших суддів, що є грубим та систематичним порушенням правил суддівської етики та підриває авторитет правосуддя.
7.7. Щодо інформації про можливе втручання позивачем у здійснення правосуддя суддею ОСОБА_5. на підставі аудіозапису, за твердженням останнього, здійсненого ним у кабінеті позивача у грудні 2013 року, Комісія вказала на таке :
7.7.1. На аудіозаписі є розмова двох осіб чоловічої статі, які брутально, неприпустимо для судді висловлюються, що вказує на грубе порушення правил суддівської етики;
7.7.2. У письмових поясненнях до Комісії позивач заперечив будь-які розмови у своєму кабінеті з суддею ОСОБА_5. з приводу надання вказівок щодо розгляду справ;
7.7.4. Під час досудового розслідування ОСОБА_5 надав слідству аудіозапис, на якому, за його твердженнями, зафіксована розмова з позивачем. З метою з'ясування окремих питань, які потребують спеціальних знань, у кримінальному провадженні проводяться експертні дослідження. Повідомлення про підозру позивачеві на момент розгляду дисциплінарної справи не здійснювалося;
7.7.5. Саме у кримінальному провадженні можуть бути остаточно перевірені з використанням передбачених законом процесуальних можливостей обставини щодо впливу на суддю під час здійснення ним правосуддя. Комісія не може до закінчення досудового розслідування дійти рішення щодо цієї частини перевірки, зважаючи на свої повноваження, передбачені законом;
7.7.6. Допущення позивачем обговорення у позапроцесуальний спосіб результатів розгляду будь-якої справи, а також надання оцінки діям судді щодо розгляду справи є дисциплінарним проступком через порушення норм професійної етики та прояв неповаги до інших суддів;
7.7.7. Строк, передбачений вимогами частини одинадцятої статті 109 Закону України № 1402-VIII для застосування дисциплінарного стягнення, з урахуванням часу тимчасової непрацездатності та перебування позивача у відпустці на момент розгляду дисциплінарної справи за цим епізодом сплинув.
8. 26 квітня 2018 року Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалив рішення, яким у задоволенні позову про скасування оскарженого рішення відмовив.
9. Мотивував рішення такими обставинами :
9.1. Під час брифінгу 30 березня 2015 року позивач неодноразово, надаючи оцінку діям судді ОСОБА_5. та характеризуючи його, висловлювався зневажливо і неетично. 31 липня 2015 року позивач у присутності 39 суддів Апеляційного суду Черкаської області під час узгодження пропозицій до порядку денного зборів на пропозицію суддів суду примиритися брутально висловився на адресу судді ОСОБА_5. Окрім того, під час виступу на ХІІІ з'їзді суддів України, який відбувався 12-13 листопада 2015 року, позивач, висловлюючи невдоволення рішенням Ради суддів України від 5 червня 2015 року № 56, а також тим, що з'їзд суддів України надав можливість виступити представникові Громадської організації «Автомайдан», допустив неетичну поведінку: зверхнє ставлення та критичні висловлювання на адресу представників громадськості;
9.2. Саме наведені обставини Комісія, приймаючи оскаржене рішення, розцінила як такі, що свідчать про допущення позивачем поведінки, яка у питаннях моралі, етики та доброчесності не узгоджується з його публічним зобов'язанням сумлінно виконувати обов'язки судді, дотримуватися морально-етичних принципів поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді та принижують авторитет судової влади;
9.3. Суддя має дотримуватись високих стандартів поведінки, виконувати покладені на нього обов'язки щодо здійснення правосуддя та не вчиняти дій, які підривають авторитет правосуддя;
9.4. Оцінюючи встановлені обставини на предмет дотримання позивачем вимог, передбачених у статті 56 Закону України № 1402-VIII та у Кодексі суддівської етики, суд врахував також тональність і мотиви висловлювань позивача;
9.5. Сам факт проведення позивачем як головою суду офіційного заходу з метою публічного обговорення поведінки судді/суддів із наданням негативної характеристики останнім свідчить про свідоме ігнорування ним морально-етичних стандартів поведінки судді, що дискредитує судову владу в цілому;
9.6. Про дату, час і місце розгляду дисциплінарної справи позивач був повідомлений належним чином, скористався передбаченою законом можливістю та надав Комісії письмові пояснення.
10. 12 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду апеляційної скарги позивача на це рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду прийняла постанову, якою задовольнила апеляційну скаргу, скасувала рішення суду першої інстанції, ухвалила нове рішення, яким визнала протиправним і скасувала оскаржене рішення (далі - постанова).
11. Мотивувала постанову так :
11.1. Оцінюючи конкретний контекст ситуації, що склалася в Апеляційному суді Черкаської області між позивачем і ОСОБА_5, невмотивованим є висновок Комісії про те, що зазначені вище дії позивача становлять істотний дисциплінарний проступок, грубе та систематичне порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя;
11.2. В оскарженому рішенні немає достатніх і обґрунтованих мотивів, з яких Комісія дійшла висновку про необхідність застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у виді найсуворішого заходу - звільнення з посади судді Апеляційного суду Черкаської області;
11.3. Такий вид дисциплінарного стягнення як подання про звільнення судді з посади не є пропорційним тому порушенню, через яке Комісія прийняла оскаржене рішення;
11.4. Комісія не дотримала процедури розгляду питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та, достовірно знаючи, що позивач знаходиться у черговій відпустці за межами України, призначила розгляд справи і провела його без участі позивача та його адвокатів.
12. Судді Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 висловили спільну окрему думку, в якій не погодилися з висновком більшості суддів щодо :
12.1. Невмотивованості висновку Комісії про те, що дії позивача є істотним дисциплінарним проступком, грубим і систематичним порушенням правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя;
12.2. Порушення Комісією права позивача на участь у її засіданні під час вирішення питання щодо внесення подання про звільнення його з посади судді та надання відповідних пояснень.
ІІ. Підстави для висловлення окремої думки та мотиви, якими вона обґрунтована
(2.1) Щодо обґрунтованості оскарженого рішення
13. Дисциплінарна справа відкрита 27 вересня 2016 року, а 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1402-VIII.
14. Відповідно до абзацу другого пункту 31 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, якщо на день набрання ним чинності Комісією прийняте рішення про відкриття дисциплінарної справи, така справа розглядається колегіями Комісії, визначеними за її рішеннями, у порядку, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, Комісія застосовує дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.
15. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер правопорушення, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність непогашених дисциплінарних стягнень та інші обставини, що стосуються вчиненого суддею дисциплінарного правопорушення. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципів пропорційності (частина друга статті 109 Закону № 1402-VІІІ).
16. Як за приписами Закону України № 2453-VI, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, так і за приписами Закону України № 1402-VIII, чинного на час прийняття оскарженого рішення, суддю можна притягнути до дисциплінарної відповідальності за таку неетичну поведінку, яка підриває авторитет правосуддя.
17. ВеликаПалата Верховного Суду у постанові правильно зазначила, що питання функціонування системи правосуддя є питаннями, які викликають інтерес громадськості. Тому особи, які працюють у сфері здійснення правосуддя, передусім судді, з належною обачністю та стриманістю мають реалізовувати їхнє право на свободу вираження поглядів у всіх випадках, в яких авторитет і неупередженість правосуддя можуть бути поставлені під сумнів. Неприйнятними та такими, що підривають авторитет правосуддя, є лайливі або образливі висловлювання суддів у соціальних мережах або на офіційних заходах (конференціях, круглих столах, заходах для преси тощо) стосовно їх колег чи системи правосуддя як такої.
18. Я також погоджуюся із загальним висновком про те, що встановлення того, чи мало місце порушення суддею етичних правил і чи завдало воно шкоди авторитету судді або авторитету правосуддя, є оціночним і має враховувати конкретні обставини ситуації та суспільний контекст.
19. Проте, на жаль, постанова не розкриває такого контексту, а її висновки обмежуються лише загальною вказівкою на ситуацію, яка склалася в Апеляційному суді Черкаської області у відносинах позивача з ОСОБА_5
20. З іншого боку, не переконаний у тому, що Велика Палата Верховного Суду могла би прийняти іншу постанову, коли би така оцінка контексту ситуації і була надана, оскільки в оскарженому рішенні, незважаючи на його обсяг, на мій погляд, не відображені достатні мотиви, які дозволили Комісії дійти висновку про те, що дії позивача підірвали авторитет правосуддя, та про необхідність застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у виді саме звільнення судді з посади. А крім того, за одним із суттєвих для вирішення питання про підрив авторитету правосуддя діянь позивача, в якому Комісія встановила склад дисциплінарного проступку, сплив строк застосування дисциплінарного стягнення.
21. Оскаржене рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності базується на трьох його діяннях :
21.1. Судженнях позивача щодо судді ОСОБА_5. на брифінгу 30 березня 2015 року;
21.2. Висловлюваннях позивача щодо судді ОСОБА_5. на зборах суддів 31 липня 2015 року;
21.3. Виступі позивача на ХІІІ з'їзді суддів України, який відбувся 12-13 листопада 2015 року.
22. Мотиви висловлювань позивача, зокрема про суддю ОСОБА_5., їх тональність, можливе смислове навантаження Комісія, судячи з оскарженого рішення, не досліджувала.
23. Крім того, в оскарженому рішенні немає чіткого пояснення, чому Комісія дійшла висновку, що висловлювання позивача на зазначених заходах підірвали авторитет правосуддя. А таке пояснення є, як на мене, необхідним для вироблення єдиної практики застосування дисциплінарних стягнень до суддів за діяння, що підривають авторитет правосуддя. За відсутності у відповідному рішенні конкретизації, обґрунтування підриву авторитету правосуддя певними діяннями судді, а тим більше його висловлюваннями, застосування приписів закону, що встановлює дисциплінарну відповідальність, не характеризуватиметься юридичною визначеністю.
24. На жаль, з оскарженого рішення складно зрозуміти, чи кожне порушення правил професійної етики у спілкуванні судді з колегами та використання ним образливих слів підриває авторитет правосуддя, і чи за кожне таке спілкування наслідком має бути лише звільнення судді з посади.
24.1. Так, Комісія констатувала, що нею «встановлено дані, які свідчать про те, що… систематичне, грубе порушення правил суддівської етики підриває авторитет правосуддя» (с. 9 оскарженого рішення). Далі, фактично ототожнивши авторитет правосуддя з довірою до судді та судової системи, вказала, що висловлювання позивача щодо судді ОСОБА_5. на брифінгу 30 березня 2015 року є «надзвичайно образливими, такими, що несумісні з високою посадою судді та голови суду, оскільки така поведінка судді підриває довіру до нього колективу суддів і пересічних громадян як до носія судової влади та судової системи в цілому» (с. 9 оскарженого рішення).Крім того, дискредитацію судової влади Комісія встановила у факті проведення позивачем як головою суду вказаного заходу «з метою публічного обговорення поведінки судді/суддів із наданням негативної характеристики» (с. 10 оскарженого рішення). Цим, з одного боку, на мій погляд, обґрунтовано ототожнила підрив авторитету суду з дискредитацією судової влади. З іншого боку, з оскарженого рішення незрозуміло, чи то така дискредитація є наслідком будь-якого публічного обговорення поведінки суддів (суддів), чи лише організованого суддею, чи тільки такого, метою якого було надання негативної характеристики судді (суддям). Якщо припустити, що має бути саме така мета, то в оскарженому рішенні її наявність у діях позивача не доводилася. Якщо ж означена мета не є обов'язковою, то з огляду на вказаний фрагмент оскарженого рішення постає питання про можливість публічного обговорення поведінки судді (суддів), зокрема, коли його організував суддя.
24.2. Другий фрагмент оскарженого рішення, в якому Комісія встановила, що має місце підрив авторитету правосуддя, стосується неетичних висловлювань позивача щодо судді ОСОБА_5. на зборах суддів 31 липня 2015 року (с. 10 цього рішення).
24.3. Натомість, у третьому діянні - виступі позивача на ХІІІ з'їзді суддів України, який відбувся 12-13 листопада 2015 року, - Комісія не встановила підрив авторитету правосуддя, обмежившись констатацією того, що «поведінка та вислови офіційної особи, котра як голова суду представляє суд на офіційному зібранні суддів, також свідчить про порушення ОСОБА_20 морально-етичних принципів поведінки судді» (с. 10 оскарженого рішення).
25. Інша частина оскарженого рішення стосується предмету звернення до Комісії судді ОСОБА_5., який скаржився на те, що позивач неодноразово втручався у процес здійснення правосуддя. На підтвердження одного з таких епізодів ОСОБА_5 надав аудіозапис, зроблений ним, за його словами, у кабінеті позивача у грудні 2013 року.
26. Позивач у письмових поясненнях заперечував надання ним у своєму кабінеті вказівок судді ОСОБА_5. щодо розгляду справ, а на брифінгу 30 березня 2015 року назвав вказаний аудіозапис «нарізкою» різних розмов, невідомо яким чином скомпонованих.
27. Вважаю, що Комісія в оскарженому рішенні дійшла суперечливих висновків щодо зазначеного аудіозапису :
27.2. З іншого боку, Комісія зазначила, що на наданому позивачем аудіозаписі є розмова двох осіб чоловічої статі, які брутально висловлюються, що неприпустимо для судді (с. 11 оскарженого рішення), а «допущення позивачем обговорення у позапроцесуальний спосіб результатів розгляду будь-якої справи та надання оцінки діям судді щодо розгляду справи є дисциплінарним проступком» через порушення норм професійної етики та прояв неповаги до інших суддів (с. 12 оскарженого рішення).
28. Дисциплінарна відповідальність є окремим видом юридичної відповідальності, і притягнення до неї не залежить від притягнення, зокрема, до відповідальності кримінальної та від висновків органів досудового розслідування. Здійснення дисциплінарного та іншого провадження, в межах яких досліджуються одні й ті ж обставини, і прийняття за їх результатами рішень може не співпадати у часі або ж відбуватися одночасно. Однак, здійснення дисциплінарного провадження не може ставитися у залежність від роботи, зокрема, органів досудового розслідування. Рішення цих органів щодо обставин, яких стосується дисциплінарне провадження, не можуть слугувати єдиними належними доказами для вирішення питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарний орган, на мій погляд, може давати самостійну оцінку обставинам, які досліджуються у кримінальному провадженні, до завершення останнього, зокрема, використовуючи зібрані у кримінальному провадженні й отримані на відповідній підставі докази.
29.1. По-перше, незрозуміло, чому неможливо саме до закінчення досудового розслідування, якщо інкриміновані особі в обвинувальному акті діяння потребують подальшого доказування у суді.
29.2. По-друге, якщо би для цілей дисциплінарного провадження існувало обмеження остаточними результатами досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, то Комісія не могла би дійти висновку щодо наявності складу дисциплінарного проступку у діях позивача, на які скаржився суддя ОСОБА_5. Крім того, якщо би Комісія не вважала протиправними ці дії позивача, то не було би сенсу застосовувати строк, передбачений частиною одинадцятою статті 109 Закону України № 1402-VIII.
(2.2) Щодо процедури розгляду дисциплінарної справи
30. З висловленими колегами ОСОБА_17, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 в їх окремій думці (пункти 14-21) аргументами щодо відсутності порушень Комісією 27 червня 2017 року процедури розгляду дисциплінарної справи та помилковості відповідних висновків Великої Палати Верховного Суду загалом погоджуюся.
31. Вважаю, що з огляду на описані вище обставини у Великої Палати Верховного Суду не було підстав встановлювати порушення Комісією процедури розгляду дисциплінарної справи. Навпаки, Комісія, на мій погляд, не мала ще раз відкладати розгляд дисциплінарної справи на підставі письмового повідомлення адвоката позивача від 26 червня 2017 року (Т. 5, а. с. 250-251) про те, що він наступного дня не зможе бути присутнім на її засіданні через зайнятість на судовому засіданні у кримінальному провадженні № 759/3498/15-к, в якому представляє потерпілих, і через участь у «круглому столі».
31.1. По-перше, у матеріалах дисциплінарного провадження докази представництва адвокатом позивача потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні, а також запрошення на круглий стіл чи інформація про необхідність участі адвоката у цьому заході відсутні.
31.2. По-друге, згідно з Правилами адвокатської етики інтереси клієнта мають переважати інтерес адвоката взяти участь у науковому або іншому заході. Зрештою, у матеріалах дисциплінарного провадження немає підтвердження того, що адвокат позивача не мав можливості надати вказане повідомлення Комісії завчасно.
Суддя Великої Палати Верховного Суду Д. А. Гудима