Справа № 532/1502/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 р.Справа № 532/1502/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.11.2018 року (головуючий суддя І інстанції: Омельченко Ірина Іванівна, вул. Шевченка, 16/25, м. Кобеляки, Кобеляцький, Полтавська, 39200) по справі № 532/1502/18

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Скотаренка Євгенія Анатолійовича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.11.2018 року позов ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції 3 роти батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Скотаренка Євгенія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволений повністю. Скасовано постанову серії ЕАА № 491052 від 19 липня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255 гривень. Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Кобеляцького районного суду Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.11.2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. Зокрема позивач вказує, що поліцейським було прийнято факт виявлення адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, усні пояснення позивача, які в силу ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення та прийнято оскаржуване рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою серії ЕАА № 491052 від 19 липня 2018 року ОСОБА_1П визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 статті 122 КУпАП, а саме за те, що він 19 липня 2018 року о 23 годині 05 хвилин, на 88 км автошляху М22, керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 Обгін заборонено», та здійснив обгін в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 в Правил дорожнього руху України. На ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Не погодившись із прийнятим рішенням суб'єкта владних повноважень про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП є протиправною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст. 10, 11 КУпАП).

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 8.4 Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження.

Дорожній знак 3.25 «Обгін заборонено» відноситься до категорії заборонних знаків та забороняє обгін усіх транспортних засобів, крім поодиноких, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

У примітці до вказаного пункту зазначено, що поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим.

Так, порушення вимог розмітки проїзної частини доріг є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

Зі змісту постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, вбачається, що позивач здійснив обгін іншого транспортного засобу через суцільну в зоні дії знаку 3.25.

Зазначені обставини не заперечуються і позивачем.

Разом з цим, позивач заперечує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що перетин суцільної лінії ним здійснено за умови об'їзду транспортного засобу, який рухався попереду зі швидкістю менше 30 км/год.

Відповідачем не доведено, що у момент здійснення позивачем обгону транспортного засобу, останній рухався зі швидкістю більше 30 км/год. Інших даних, на підставі яких відповідач зробив висновок про швидкість транспортного засобу не наведено.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Так, як визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, об'єктивна сторона якого викладена в оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, пояснень свідків, фото- чи відео матеріалів тощо, відповідачем до суду не надано.

З огляду на ненадання відповідачем належних доказів вчинення позивачем такого правопорушення суд позбавлений можливості оцінити дорожню ситуацію з урахуванням пояснень ОСОБА_1 про те, що останній здійснив обгін транспортного засобу, котрий рухався зі швидкістю менше ніж 30 км/год., що дозволено чинними ПДР України.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню та з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.11.2018 року по справі № 532/1502/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич