Справа № 820/5567/16
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 березня 2019 р.Справа № 820/5567/16

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Шевцової Н.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року по справі № 820/5567/16

за позовом Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 задоволено адміністративний позов КиївськоЇ обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На зазначену постанову суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Разом із апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів вважає вказані у ньому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

Відповідно до п. 13 Розділ VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України у редакції чинній з 15 грудня 2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.

Згідно з ч. 2 ст. 186 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається з матеріалів справи копію постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року було направлено ОСОБА_1, проте повернувся конверт з вищезазначеною постановою у зв'язку з відсутністю адресата за місцем проживання(а.с. 23-25).

Апеляційну скаргу подано апелянтом до суду 06 лютого 2019 року, тобто зі значним порушенням строків на апеляційне оскарження постанови суду.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження обґрунтоване тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи і прийняття постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності".

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії" визначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою" (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94).

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем оскаржено судове рішення зі спливом майже трьох років, тобто не дотримано розумних інтервалів часу для вжиття заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, представник скаржника був ознайомлений з матеріалами справи 02 квітня 2018 року (а.с. 36). Крім того 19 квітня 2018 року представником відповідача було подано заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами, яку 21 червня 2018 року було розглянуто Харківським окружним адміністративним судом та прийняте відповідне рішення.

Тому, колегія суддів зазначає, що відповідач знав про наявність даної справи та про даний спір ще в 2018 році, проте з апеляційною скаргою звернувся лише в лютому 2019 року.

Жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апелянтом не надано, немає таких доказів і в матеріалах справи.

Керуючись ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави, вказані в заяві ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 по справі № 820/5567/16, та відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 по справі № 820/5567/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5