Справа № 2040/6317/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 р.Справа № 2040/6317/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 року (ухвалене суддею Єгупенко В.В., повний текст якого складено 04.10.18 року) по справі № 2040/6317/18 за позовом Комунального підприємства "Підземне місто"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Підземне місто» (в подальшому КП «Підземне місто») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просило: скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 17.07.2018 р., прийняте Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі акту №2 647/20-40-14-11-11/39044307 від 27.06.2018 р., яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 385032,50 грн. (в т.ч. основний платіж - 308026,00 грн., штрафні санкції - 77006,50 грн.).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій позивача по взаємовідносинам з ТОВ «Тетра-Стиль».

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не зявилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами, проведеної контролюючим органом, позапланової документальної виїзної перевірки позивача з 15.06.2018 р. по 21.06.2018 р. з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Тетра-Стиль» за лютий 2017 року та відображення здійснених фінансово-господарських операцій у податковій звітності , складено акт № 2647/20-40-14-11-11/39044307 від 27.06.2018 р., висновками якого встановлені порушення п.198.1, п.198.3. п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення рішення № 1 від 17.07.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 385032,50 грн. (в т.ч. за податковими зобов'язаннями 308026,00 грн., штрафні санкції 77006,50 грн.).

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, КП «Підземне місто» звернулося до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення необґрунтовано та прийняте з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового Кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового кодексу України).

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового Кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно із пп. 192.1.2 п. 192.1 ст.192 Податкового Кодексу України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку. Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України).

Згідно із п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2. ст. 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судовим розглядом встановлено, шо між КП «Підземне місто» (замовник) та ТОВ «Тетра-Стиль» (підрядник) укладено договір підряду на виконання робіт № 4-КР від 10.06.2016 р., умовами якого встановлено, що підрядник зобов'язується на власний ризик, своїми силами, матеріалами і засобами, за завданням замовника виконати роботи з капітального ремонту будівельних конструкцій пішохідних сходів № 1 га № 3 підземного підвуличного пішохідного переходу № 2 біля станції метрополітену «Армійська» за адресою: м. Харків, просп. Московський. 218А-М, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і оплатити їх на умовах, визначених договором. Обсяг робіт по даному Договору викладений у Технічному завданні (Додаток 1) та Дефектному акті (Додаток 2), які є невід'ємною частиною даного Договору.

Необхідність у здійсненні поточного ремонту підтверджується дефектним актом від 10.06.2016 р. та технічним завданням від 01.06.2016 р.

Згідно локального кошторису та протоколу погодження ціни договору, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, вартість виконання договору складає 1389361,49 грн., у т.ч. ПДВ 231360,25 грн.

Оплата виконаних робіт за вищевказаним договором підтверджується платіжними дорученнями № 1514 від 15.07.2016 р., № 1543 від 22.07.2016 р., № 816 від 12.10.2016 р., № 1834 від 12.10.2016 р., № 2125 від 23.01.2017 р., №1002 від 20.03.2017 р. на загальну суму 1388671,37 грн.

Між КП «Підземне місто» (замовник) та ТОВ «Тетра-Стиль» (підрядник) укладено договір підряду на виконання робіт № 5-КР від 10.06.2016 р., умовами якого передбачено, що підрядник зобов'язався на власний ризик, своїми силами, матеріалами і засобами, за завданням замовника, виконати роботи з капітального ремонту будівельних конструкцій пішохідних сходів № 5 та № 7 підземного підвуличного пішохідного переходу № 1 біля станції метрополітену «Армійська» за адресою: м. Харків, просп. Московський. 214/2-М, а замовник зобов'язався прийняти виконані підрядником роботи і оплатити їх на умовах, визначених договором. Обсяг робіт по даному Договору викладений у технічному завданні (Додаток 1 ) та Дефектному акті (Додаток 2).

Необхідність у здійсненні поточного ремонту підтверджується дефектним актом від 03.06.2016 р. та технічним завданням від 03.06.2016 р.

Згідно локального кошторису та протоколу погодження ціни договору, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, вартість виконання договору складає 1399978,08 грн., у т.ч. ПДВ 233329,68 грн

Оплата виконаних робіт за вищевказаним договором підтверджується платіжними дорученнями № 1512 від 15.07.2016 р., № 1541 від 22.07.2016 р., № 792 від 19.09.2016 р., № 798 від 27.09.2016 р., № 2038 від 20.12.2016 р., № 908 від 21.12.2016 р., № 2116 від 19.01.2017 р., № 1116 від 14.04.2017 р., № 1180 від 28.04.2017 р. , на загальну суму 1399487,45 грн.

28.07.2016 р. між КП «Підземне місто» та ТОВ «Тетра-Стиль» укладено договір № 9-КР, відповідно до якого підрядник зобовязується на власний ризик, своїми силами, матеріалами і засобами, за завданням замовника, виконати роботи з капітального ремонту будівельних конструкцій пішохідного сходу № 8 підземного підвуличного пішохідного переходу № 2 біля станції метрополітену «Палац Спорту» за адресою: м. Харків, просп. Московський, 190/1-М, а замовник зобов'язується прийняти виконані підрядником роботи і оплатити їх на умовах, визначених договором.

Згідно локального кошторису та протоколу погодження ціни договору, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, вартість виконання договору складає 664351,72 грн., у т.ч. ПДВ 110752,29 грн.

Оплата виконаних робіт за вищевказаним договором підтверджується платіжними дорученнями № 968 від 17.02.2017 р., № 2240 від 28.02.2017 р., № 2240 від 28.02.2017 р., № 1309 від 22.05.2017 р., на загальну суму 664336,6 грн.

Між КП «Підземне місто» (замовник) та ТОВ «Тетра-Стиль» (підрядник) укладено договір підряду на виконання робіт №10-КР від 28.07.2016 р., підрядник зобов'язується на власний ризик, своїми силами, матеріалами і засобами, за завданням замовника, виконати роботи з капітального ремонту будівельних конструкцій пішохідного сходу №1 підземного підвуличного пішохідного переходу №1 біля станції метрополітену «Палац Спорту» за адресою: м. Харків, просп. Московський. 144-М, а замовник зобов'язується прийняти виконані Підрядником роботи і оплатити їх на умовах, визначених договором.

Згідно локального кошторису та протоколу погодження ціни договору, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, вартість виконання договору складає 724254,27 грн., у т.ч. ПДВ 119042,38 грн.

Оплата виконаних робіт за вищевказаним договором підтверджується платіжними дорученнями № 2204 від 17.02.2017 р., № 2239 від 28.02.2017 р., № 8 від 28.02.2017 р., № 1463 від 26.06.2017 р., № 1466 від 27.06.2017 р. на загальну суму 717222,95 грн.

Виконання робіт за вищевказаними договорами підтверджується актом приймання виконаних робіт, відомостями ресурсів до акту прийняття, розрахунками загальновиробничих витрат до акту, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду від 21.08.2018 р. по справі № 804/18786/14.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено реальність укладених між позивачем та його контрагентом договорів, доказів того, що первинні документи складені необґрунтовано чи з порушенням чинного законодавства контролюючим органом не надано.

Доводи апелянта, що у контрагента позивача, відсутні трудові ресурси, основні фонди та виробничі потужності, місце знаходження його не встановлено, у зв'язку з чим неможливо підтвердити реальність господарських операцій, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки первинними документами реальність цих операцій підтверджена та чинним законодавством не передбачено, що суб'єкту господарювання необхідно контролювати стан податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності у них основних фондів.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи апелянта, що неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій позивача по взаємовідносинам з ТОВ «Тетра Стиль», так як стосовно контрагента позивача відкриті кримінальні провадження, оскільки відповідачем до суду не надано вирок суду, яким встановлено, що ТОВ «Тетра Стиль» створено з метою здійснення фіктивного підприємництва.

Щодо інших доводів апелянта, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_1 Європи щодо якості судових рішень визначено, що обовязок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обовязку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване та підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 року по справі № 2040/6317/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 25.03.2019 року