Справа № 200/1208/19-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 р. Справа№200/1208/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Словянської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2019 року Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Словянської міської ради з вимогами: визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Словянської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання; скасувати рішення Управління соціального захисту населення Словянської міської ради №05-57/2-128 від 1 серпня 2018 про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України ОСОБА_1; зобовязати призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви ОСОБА_1 від 31 липня 2018 року.

Позивач посилаючись на приписи Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні адресної допомоги протиправними, оскільки на даний час він та його дружина працевлаштовані, тому мають право на призначення адресної допомоги.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на те, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 Порядку №505, грошова допомога на наступний строк не призначається. Відповідач зазначив, що згідно п. 12 Порядку №505 виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сімї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. Оскільки позивач протягом періоду з 27 лютого 2015 року по квітня 2017 року та його дружина, ОСОБА_2, з 27 лютого 2015 року по 27 березня 2017 року не були працевлаштовані, допомога на наступний строк позивачу не призначена.

Ухвалою суду від 22 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 28 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року вирішено відкласти розгляд справи до 21 березня 2019 року.

У судове засідання сторони не зявилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене, оскільки представники сторін у судове засідання не зявилися, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28 жовтня 2014 року № НОМЕР_1.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 (як уповноважений представник сімї) у період з 28 жовтня 2014 року по 27 лютого 2015 року отримували щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що не є спірним між сторонами.

Рішенням Управління соціального захисту населення Словянської міської ради від 23 серпня 2017 року позивачу відмовлено у призначенні щомісячної адресну допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до п. 7 Порядку № 505 виплату грошової допомоги припинено у звязку з не працевлаштуванням працездатних членів сімї.

Позивач оскаржив до суду зазначене рішення. Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Вирішено визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Словянської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання. Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Словянської міської ради № 05-60/1-34 від 23.08.2017 року про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, ОСОБА_1. Зобовязати Управління соціального захисту населення Словянської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви ОСОБА_1 від 12.07.2017 року.

Зазначеним вище рішенням встановлено, що з 3 квітня 2017 року позивач працює слюсарем-сантехніком бази відпочинку «Смерека» (ФОП ОСОБА_3В.) за строковим договором, укладеним на один рік. Так, задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців. Рішення набрало чинності 11 липня 2018 року згідно ухвали Першого апеляційного адміністративного суду. Інформацію щодо виконання зазначеного рішення сторонами суду не надано.

31 липня 2018 року позивач, як уповноважений член сімї, звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання. Рішенням про надання (відмову) щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України №05-57/2-128 від 1 серпня 2018 року не призначено ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу згідно пункту 7 Постанови КМУ №505 від 1 жовтня 2014 року.

Не погодившись із відмовою у призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам позивач звернувся до суду з даним позовом.

Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

Відповідно до пункту 2 Порядку (у редакції станом на час прийняття спірного рішення) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно пункту 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, встановлено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім"ї (далі - уповноважений представник сім"ї) у таких розмірах: для працездатних осіб - 442 грн. на одну особу (члена сім"ї).

Згідно пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога не призначається у разі, будь-хто із членів сімї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Виходячи з норм пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців.

Як убачається з матеріалів справи виплата щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 припинено у звязку із не працевлаштуванням членів сімї.

При цьому, позивач з 3 квітня 2017 року працює слюсарем-сантехніком бази відпочинку Смерека за строковим договором №2 від 3 квітня 2017 року, що підтверджується копією трудової книжки БТ-1 № 3716197 та довідкою ФОП ОСОБА_3 № 1 від 3 січня 2019 року. Крім того, ОСОБА_2 з 28 березня 2017 року працює покоївкою бази відпочинку Смерека за строковим договором №1 від 28 березня 2017 року, що підтверджується копією трудової книжки БТ-1 № 3771020 та довідкою ФОП ОСОБА_3 № 2 від 3 січня 2019 року.

Суд зазначає, що положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 1 жовтня 2014 року не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Суд наголошує, що з тих самих підстав, а саме: не працевлаштування після первинного призначення адресної допомоги протягом деякого часу (ОСОБА_1 був не працевлаштований з 27.02.2015 по 03.04.2017 та ОСОБА_2 - з 27.02.2015 по 27.03.2017) рішенням Управління соціального захисту населення Словянської міської ради від 22 серпня 2017 року було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року по справі №805/947/18-а визнано такі дії Управління соціального захисту населення Словянської міської ради неправомірними та зобовязано призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу.

Згідно ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, із наведених вище обставин, ураховуючи правову оцінку, яка надана судом при розгляді іншої справи, суд приходить висновку про безпідставність відмови у призначенні ОСОБА_1 адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі, оскільки останній є працевлаштованою внутрішньо переміщеною особою та згідно вимог чинного законодавства має право на отримання вказаної допомоги, що обумовлює наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Таким чином, судовий збір у зазначеному розмірі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Словянської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Словянської міської ради № 05-57/2-128 від 1 серпня 2018 року про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, ОСОБА_1.

Зобовязати Управління соціального захисту населення Словянської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Словянськ, вул. Генерала Батюка, б. 40; ) призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу ОСОБА_1 (місце реєстрації: Донецька обл., м. Горлівка, вул. Остапенко, б. 60, кв. 69; РНОКПП НОМЕР_2) відповідно до заяви від 31 липня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Словянської міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Словянськ, вул. Генерала Батюка, б. 40; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: Донецька обл., м. Горлівка, вул. Остапенко, б. 60, кв. 69; РНОКПП НОМЕР_2) суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Дмитрієв В.С.