Справа № 813/5073/17
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року

Київ

справа №813/5073/17

адміністративне провадження №К/9901/55860/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.

суддів: Гончарової І.А.

за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 (суддя Брильовський Р.М.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 (судді: Матковська З.М. (головуючий), Бруновська Н.В., Затолочний В.С.) у справі №813/5073/17 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_5.) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про від 19.12.2017 № та №.

2. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу суперечать фактичним обставинам господарської діяльності у перевірених періодах. Відповідачем неправильно застосовано норми податкового законодавства, що призвело до протиправних висновків про завищення суми витрат та, як наслідок, збільшення сум грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору і застосування відповідних штрафних санкцій. Оскільки, базою оподаткування вказаними вище податком і зборами є чистий оподатковуваний дохід, який позивачем не занижувався, то і збільшення грошових зобов'язань спірними податковими повідомленнями-рішеннями є незаконним. Вказує, що представники контролюючого органу вдались до самостійного математичного розрахунку такого доходу, який зовсім не ґрунтується на аналізі первинних документів позивача, оскільки нормами чинного у перевірених податкових періодах податкового законодавства не передбачено застосування такої категорії як «приріст вартості залишків товарів в цінах їх реалізації» для визначення об'єктів оподаткування.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2018, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 19.12.2017 №Ф-, №Ф, №, №.

4. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення виходили з того, що акт перевірки не містить належних і обґрунтованих нормами податкового законодавства доводів про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу у 2015 та 2016 роках, систематизованого викладу фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, а його зміст полягає у самостійному математичному розрахунку витрат позивача, який не ґрунтується на відомостях первинних документів платника податків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_5

6. Касаційний розгляд справи проведено у судовому засіданні, відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, про що складено акт №2184/13-01-13-07/НОМЕР_1 від 05.12.2017, яким встановлено порушення позивачем вимог: п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 ПК України, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2015 та 2016 роки та включення в декларації про майновий стан та доходи за 2015 та 2016 роки перекручених даних, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 376 379,01 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 139 802,94 грн 2016 рік в сумі 236 576,07 грн; п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163 п.16.1 підрозділу ХХ Перехідних положень ПК України, в результаті чого донараховано військового збору в сумі 30 498,34 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 10 783,66 грн, за 2016 рік в сумі 19 714,68 грн; п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 91 859,82 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 14 106,30 грн, за 2016 рік в сумі 77 753,52 грн.

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 19.12.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 376 379,01 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 94 094,25 грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору на 30 498,34 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 7 624,59 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем сформовано щодо позивача вимогу від 19.12.2017 №Ф- про сплату єдиного соціального внеску у сумі 91 859,82 грн та прийнято рішення від 19.12.2017 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 10 596,61 грн за донарахування єдиного соціального внеску.

Судами встановлено, що контролюючим органом при проведенні перевірки, вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані у 2015 році позивачем «визначено» в розмірі 57 43 479,40 грн як різниця між вартістю придбаного та оплаченого у 2015 році товару в розмірі 6 532 807,05 грн та приростом вартості залишків ТМЦ в цінах реалізації станом на 31.12.2015 в розмірі 947 193,18 грн (в цінах придбання без націнки 789 327,65 грн). Віднявши від витрат задекларованих позивачем за 2015 рік (6 462 390,39 грн) самостійно визначену при перевірці суму вартості придбаних ТМЦ (5 743 479,40 грн) відповідач обрахував математичним способом суму завищення витрат 718 910,99 грн.

Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані позивачем у 2016 році в розмірі 6 613 073,15 грн відповідачем «визначено» як різниця між вартістю придбаного та оплаченого у 2016 році товару в розмірі 7 959 389,32 грн та приростом вартості залишків ТМЦ в цінах реалізації станом на 31.12.2016 в розмірі 1 615 579,40 грн (в цінах придбання без націнки 1 346 316,17 грн). Віднявши від витрат задекларованих позивачем за 2016 рік (7927384,66 грн) самостійно визначену при перевірці суму вартості придбаних ТМЦ (6613073,15грн) відповідач обрахував математичним способом суму завищення витрат 1 314 311,51 грн.

Відтак, підставою для збільшення позивачу зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору слугують висновки контролюючого органу про заниження позивачем у 2015-2016 роках чистого оподатковуваного доходу як бази оподаткування вказаними податками і зборами.

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем не встановлено порушень при формуванні позивачем показників доходу в перевірених податкових періодах, про що зазначено на сторінці 11 акту перевірки.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач обмежується виключно дублюванням окремих положень акту перевірки позивача, посилається на невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій обставинам справи, натомість доводів щодо неправильного застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права не наводить.

9. Позивачем заперечень на касаційну скаргу контролюючого органу до суду касаційної інстанції не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

10.1 Пункт 177.2 статті 77

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

10.2 Підпункти 177.4.1-177.4.5 пункту 177.4 статті 177

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (тобто собівартість придбаних для подальшої реалізації товарів)

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи підприємця (Підпункт 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016)

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

11. Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»

11.1 Абзац 2 пункту 1 статті 7

Для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів

13. Платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці. Єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

14. Об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід.

15. Чистий оподатковуваний дохід визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними із проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця.

16. Витрати, що пов'язані з проведенням господарської діяльності фізичної особи-підприємця мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

18. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства за перевіряємий період.

Крім того, суди виходили з того, що при проведенні перевірки позивача контролюючий орган вдався до неаргументованого розрахунку витрат позивача, при цьому, в основу такого розрахунку покладено відомості приросту вартості залишків ТМЦ в цінах реалізації на кінець відповідних податкових періодів. Однак, норма статті 177 ПК України жодним чином не вказує на вплив приросту вартості залишків ТМЦ в цінах їх реалізації на чистий дохід як об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Судами попередніх інстанцій шляхом співставлення банківських виписок за 2015 -2016 роки та записів у графах 6 «сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт, послуг)» Книг обліку доходів і витрат за 2015-2016 роки, встановлено документальне підтвердження здійснення відповідних оплат вартості товарів. Ці ж відомості відображені в графах 5 Розрахунків податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (Додаток Ф4 до податкової декларації) як «вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції» в сумі 6 462 390,39 грн за 2015 рік та 7 927 384,66 грн за 2016 рік. Разом з тим, при проведенні перевірки контролюючим органом не встановлено будь-яких фактів, які б підтверджували невикористання позивачем відповідних товарів у господарській діяльності (реалізації) у відповідних податкових періодах.

Викладене спростовує доводи відповідача щодо заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу у 2015 та 2016 роках та свідчить про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень від 19.12.2017 №Ф-, №Ф, №, №.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

25. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 у справі №813/5073/17 слід залишити без задоволення.

26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

27. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2018 у справі № 813/5073/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 21.03.2019.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду