Справа № 1740/2421/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1044/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Коваля Р.Й.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Дорошенко Н.О., м. Рівне) у справі №1740/2421/18 за адміністративним позовом приватного підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2018 року приватний підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області №0-1709 від 18.04.2018 року та №0-1709 від 18.04.2018 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року в позові приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023 м. Рівне, вул. Відінська,12, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що комплекс нежитлових приміщень, які позивач використовує у своїй підприємницькій (господарській) діяльності з 2004 року згідно КВЕД (а.с. 18) «23.61 Виготовлення виробів із бетону ,гіпсу та цементу», відповідно до зазначеного висновку експерта ОСОБА_3 Рівненської торгово-промислової палати від 28.08.2018, В-606 від 28.08.2018 (а.с. 19), цех по виробництву бруківки літр В-1, загальною площею 154,4 кв. м - відноситься до виробничої будівлі як виду промислових будівель - 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро- фаянсової промисловості» державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; а будівля гаража, літ.Б-2, загальною площею 251,3 кв. м відноситься до транспортної будівлі як виду промислових будівель 1242.1 «Гаражі» державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, адреса: вул. Хмизопільська будинок 1А, м. Костопіль, Костопільський район рівненська обл., що розташовані на земельній ділянці площею 0.5300га згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-018 від 07.09.2018 р. ( а.с 15) цільове призначення якої: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання земельної ділянки: для обслуговування промбази, складають комплекс промислового призначення, придатний для промислового виробництва, та за своїми ознаками дані об'єкти відповідають класу будівель промисловості, та відносяться до будівель «промислових підприємств», а отже, вони не є об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу припису пп. «є» п.п.266.2.2 Податкового кодексу України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу за вх. №К-3586/19 від 18 лютого 2019 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права. Відповідач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію серії НОМЕР_2 (а.с.10) ОСОБА_1 зареєстрований 20.01.1993 Костопільською районною державною адміністрацією Рівненської області як фізична особа-підприємець (номер запису про включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР 2 000619).

ОСОБА_1 є власником гаража (літ.Б-2) загальною площею 251,3 кв м, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Костопільський р-н, м. Костопіль, вулиця Хмизопільська (вулиця Ворошилова), будинок 1а, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індекс. № 133102073 від 03.08.2018 (а.с.14), та цеху по виробництву бруківки (літ В-1) загальною площею 154,4 кв. м, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., Костопільський р-н, м. Костопіль, вулиця Хмизопільська (вулиця Ворошилова), будинок 1а, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індекс. № 133099136 від 03.08.2018

18.04.2018 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№0-1709 за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості" на суму 1206,24 грн. за 2017 рік (податковий період) (а.с.11);

№0-1709 за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості" на суму 741,12 грн. за 2017 рік (податковий період) (а.с.12).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Костопільської міської ради Рівненської області від 29.01.2015 № 1065 "Про встановлення податку на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" (а.с.67) встановлено з 1 січня 2015 року на території міста Костопіль податок на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та затверджено Положення про порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-018 від 07.09.2018 ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0.5300 га, кадастровий номер: :05:002:0687, місце розташування: Рівненська область, Костопільський район, м. Костопіль, вулиця Хмизопільська, 4, цільове призначення: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання земельної ділянки: для обслуговування промбази.

Положенням про порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено, що об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, зокрема це: гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки; будівлі промислові та склади; господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо (підпункти "г", "ґ", "е" пункту 1.2.2 Положення).

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 та 4.1 Положення про порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Не є об'єктом оподаткування, зокрема, будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств (підпункт "є" пункту 3.2 Положення). Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пункту 6.1 Положення про порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ставка податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється за 1 кв. м бази оподаткування, зокрема, для об'єктів нежитлової нерухомості - 0,3 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (підпункт "б").

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За загальним правилом, об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до зазначеного висновку експерта В-606 від 28.08.2018 (а.с.19), цех по виробництву бруківки, літ. Н, загальною площею 154,4 кв. м відноситься до виробничої будівлі як виду промислових будівель - клас "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості" державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; а будівля гаража, літ.Б-2, загальною площею 251,3 кв. м відноситься до транспортної будівлі як виду промислових будівель класу "Гаражі" державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, які належать ОСОБА_1 та розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з підпунктом 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 ПК України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт "ґ").

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 ПК України, інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості", 1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар'єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Статтею 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство - це самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Вказані положення дають підстави для висновку, що застосування пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов'язкових умов - наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 20.01.1993 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №729324.

Основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

В даному випадку ПК України чітко визначено перелік об'єктів нежитлової нерухомості, які не є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та умови, які дозволяють віднести конкретний об'єкт нерухомості до цього переліку, і в даному випадку такою умовою є саме належність об'єкту нерухомості промисловому підприємству.

Відтак, об'єкти нерухомості, які на праві власності належить позивачу, навіть за умови наявності у нього статусу фізичної особи-підприємця, не підпадають під дію пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовуються фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності.

Тому, об'єкти нерухомості - цех по виробництву бруківки, літ.В-1 загальною площею 154.4 м2 та гараж літ.Б-2 (гараж наземний) загальною площею 251,3 м, що належать на праві власності позивачу, не підпадають під дію пункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки не є власністю промислового підприємства, відтак є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 у справі № 806/2461/17 (адміністративне провадження № К/9901/27759/18, реєстраційний номер рішення 74028769).

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229 ч.4, 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі №1740/2421/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді І. В. Глушко
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складений 21 березня 2019 року.