Справа № 160/1141/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Справа № 160/1141/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (далі відповідач) в якому просить:
- визнати дії розпорядника інформації ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, за навмисне приховування інформації (п. 9 ч. 1 ст. 24 2939-VI) і ненадання повної своєчасної відповіді на питання в інформаційному запиті, який було зареєстровано в канцелярії даної сільради від 29 грудня 2018 року за № 855 протиправними;
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він звернувся до ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області із інформаційним запитом щодо надання публічної інформації, який був зареєстрований розпорядником інформації 29.12.2018 року за вх. № 855. Проте, станом на дату звернення позивача із позовною заявою, повна та належна відповідь на інформаційний запит позивача не надходила, у звязку із чим позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом порушених прав.
Ухвалою суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
15 березня 2019 року представником відповідача подано письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що в період з 29.12.2018 року (перший інформаційний запит за вх. № 850) по 25.02.2019 року до ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надійшло 49 інформаційних запитів від гр. ОСОБА_2 Також зазначено про те, що відповідач здійснює свою діяльність на принципах конституційності та законності, добровільності, економічної ефективності, прозорості та відкритості, та не перешкоджає та не позбавляє права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні відповідача і становить суспільний інтерес. У зв'язку з тим, що інформаційний запит №855 від 29.12.2018 року припав на новорічні свята, а також у зв'язку з складанням річних звітів був пропущений строк надання відповіді на зазначений інформаційний запит. За вих. № 47 від 28.02.2019 року відповідачем була надана вичерпна відповідь позивачу на інформаційний запит вх. № 855 від 29.12.2018 року на його поштову адресу, у звязку із чим позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув адміністративну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області із інформаційним запитом вх. № 855, в якому просив відповідача надати в законом встановлений строк належним чином засвідчені наступні документи, як публічну інформацію, а саме:
- порядок денний одинадцятої сесії від 14 грудня 2018 року;
- проект рішення та хто (П.І.Б.) був його виконавцем, і хто (П.І.Б.) був його розробником та узгоджувачем (П.І.Б.)?
- підтвердження (на матеріальних носіях), що даний проект був оприлюднений в належний спосіб, визначений законом, а саме: коли (число, місяць, рік), на яких носіях (джерело інформації) і в який спосіб, та за скільки днів до проведення даної сесії (точне число і розрахунок), і хто саме (П.І.Б.) був виконавцем з цього питання, і на підставі чого (зазначити реєстраційний номер розпорядження, доручення, номер наглядового провадження) якого правового документу, який уповноважував дану (відповідальну) особу на виконання таких дій, враховуючи вимоги ч.2 ст. 19 Конституції України.
Вказаний інформаційний запит № 855 відповідач отримав 29.12.2018 року, що підтверджено матеріалами справи та не заперечувалось відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач зазначив про те, що відповідачем були порушені його права на доступ до публічної інформації, оскільки, у передбачений законом строк, позивач відповідь на інформаційний запит від 29.12.2018 року за вх. № 855 не отримав, вважає дії відповідача щодо ненадання відповідачем повної відповіді та у передбачений законом строк на його інформаційний запит, необґрунтованими та протиправними, такими, що порушують його права у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації», що стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно ч.ч. 5, 7 ст. 6 наведеного вище Закону, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно.
Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
У відповідності до вимог ст. 10-1 вказаного Закону, публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.
Розпорядники інформації зобов'язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.
Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.
Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обовязковим посиланням на джерело отримання такої інформації.
Публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов:1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 2) фізичні особи (суб'єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом; 4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.
Згідно зі ст. 12 вказаного Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Статтею 13 вищенаведеного Закону, передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Порядок оформлення запитів на інформацію визначено ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч. 1 ст. 19 вказаного Закону).
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Строк розгляду запитів на інформацію врегульований ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження частина 4 статті 20 вказаного Закону.
Встановлено, що 29.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області з інформаційним запитом № 855, який відповідає вимогам щодо форми та змісту запиту, визначених статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Вказаний запит № 855 від 29.12.2018 року ОСОБА_3 сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області отримано 29.12.2018 року, що підтверджено відповідною реєстраційною відміткою та не заперечене відповідачем.
З урахуванням того, що позивачем було оформлено належний запит про надання інформації, направлений до розпорядника запитуваної інформації, що узгоджується із вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації», у відповідача ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області виник обов'язок щодо надання відповіді на цей запит. При цьому, відповідь на запит повинна бути надана не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту, а отже останнім днем надання відповіді на вказаний запит позивача від 29.12.2018 року № 855, з урахуванням святкових днів, є 09.01.2019 року, згідно вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Так, до відзиву на адміністративний позов відповідачем додано копію листа про надання інформації на запит ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області адресований ОСОБА_2 від 28.02.2019 року за вих. № 47, однак матеріали справи не містять доказів направлення останнього на адресу позивача.
Надані відповідачем копії поштових повідомлень про вручення поштових відправлень, судом не приймаються як належний доказ направлення відповіді на інформаційний запит позивача, оскільки останні не були адресовані ОСОБА_2 та не підтверджують вручення позивачу відповіді на запит.
З огляду на означене, слід дійти висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не було надано відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту та не направлено на адресу ОСОБА_2 відповідь на запит від 29.12.2018 року № 855.
Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправними дій відповідача, що виразились у навмисному приховуванні публічної інформації, суд виходить із того, що матеріалами справи не підтверджено обставини навмисного приховування інформації, у зв'язку із чим вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_2 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 512, 26 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії розпорядника інформації ОСОБА_3 сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо ненадання повної своєчасної відповіді на питання в інформаційному запиті, який було зареєстровано в канцелярії даної сільради від 29.12.2018 року за № 855.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19 березня 2019 року.

Суддя Н.В. Боженко