Справа № 815/332/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/332/17
УХВАЛА

21 березня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Салюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за позовом Одеської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, державного реєстратора Одеської філії Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця Олександра Володимировича, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - комунальне підприємство «Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - мале підприємство «Фенікс-92» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЗЛ», про скасування реєстрації декларації про готовність об'єктів до експлуатації, скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена адміністративна справа, в якій позивач Одеська міська рада просить суд скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, здійснену Департаментом ДАБІ в Одеській області 21.04.2016р. за №ОД 04 щодо об'єкта «Реконструкція нежитлового приміщення магазину без зміни геометричних розмірів за адресою: Одеська обл., м. Одеса, пр-т. Шевченка, 2», замовником якої є мале підприємство «Фенікс-92» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю; скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, здійснену Департаментом ДАБІ в Одеській області 21.04.2016р. за №ОД 92 щодо об'єкта «Реконструкція нежитлового приміщення магазину без зміни геометричних розмірів за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, 2-А», замовником якої є мале підприємство «Фенікс-92» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О.В. від 08.07.2016р. за індексним номером 30386415 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), згідно з яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності МП «Фенікс-92» у вигляді ТОВ на нежитлове приміщення магазину загальною площею 18 кв.м. за адресою: Одеська обл., м. Одеса, пр-кт. Шевченка, 2; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О.В. від 08.07.2016р. за індексним номером 30386058 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), згідно з яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності МП «Фенікс-92» у вигляді ТОВ на нежитлове приміщення магазину загальною площею 25,2 кв.м. за адресою: Одеська обл., м. Одеса, пр-т. Шевченка, 2-А.

20.03.2019 до суду від Одеської міської ради надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією прав на об'єкти нерухомого майна за реєстраційними номерами № 01 та № 01.

В обґрунтування заяви зазначено, що 21.04.2016 Департаментом ДАБІ в Одеській області зареєстровано декларації про готовність об'єктів до експлуатації, замовником яких є МП «Фенікс-92» у вигляді ТОВ, № ОД 04 - щодо об'єкта «Реконструкція нежитлового приміщення магазину без зміни геометричних розмірів за адресою: Одеська обл., м. Одеса, пр-т. Шевченка, 2», та № ОД 92 - щодо об'єкта «Реконструкція нежитлового приміщення магазину без зміни геометричних розмірів за адресою: Одеська обл., м. Одеса, проспект Шевченка, 2-А».

Позивач зазначає, що вищезазначені об'єкти є самочинно збудованими та розташовані на земельних ділянках комунальної власності, що не передавалися Одеською міською радою жодній особі. При цьому в експлуатацію введено нібито реконструйовані об'єкті, тоді як розташовані об'єкти є тимчасовими спорудами, які взагалі не є об'єктами нерухомості.

08.07.2016 на підставі вищезазначених декларацій про готовність об'єктів до експлуатації державним реєстратором Одеської філії ДП «ДІСЕД» Кравцем О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №№ 30386415, 30386058, на підставі яких до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 15318321 про державну реєстрацію права власності за ПП «Фенікс-92» у вигляді ТОВ на нежитлове приміщення магазину загальною площею 18 кв.м. за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01); № 15317957 про державну реєстрацію права власності МП «Фенікс-92» у вигляді ТОВ на нежитлове приміщення магазину загальною площею 25 кв.м. за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченко, 2-А (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

При цьому власниками спірних об'єктів нерухомого майна неодноразово вживалися заходи, спрямовані на ускладнення можливості поновлення територіальною громадою м. Одеси порушених прав та, відповідно, можливості виконання рішення у випадку задоволення даної позовної заяви.

Зокрема, 15.07.2016 1/2 частку об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 2 відчужено на користь ОСОБА_4, а 18.07.2016 іншу 1/2 частку відлучено на користь цієї ж особи. 30.11.2016 та 02.12.2016 обидві частки відчужено на користь ОСОБА_5 19.10.2017 обидві частки відчужено на користь ОСОБА_6 06.12.2017 змінено адресу об'єкту нерухомого майна з «м. Одеса, пр-т. Шевченка, 2» на «м. Одеса, пр-т. Шевченка, 2В». 12.12.2017 змінено площу об'єкта з 18 кв.м. на 17,8 кв.м.

18.07.2016 1/2 частку нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, пр-т. Шевченка, 2-А відчужено на користь ОСОБА_3, а 19.07.2016 іншу 1/2 частку на користь цієї ж особи. 25.09.2018 обидві частки внесено до статутного капіталу ТОВ «ШЗЛ».

При цьому засновником МП «Фенікс-92» у вигляді ТОВ був ОСОБА_7, отже ймовірно об'єкт було передано його доньці ОСОБА_3, якою в свою чергу, внесено об'єкт до статутного капіталу ТОВ «ШЗЛ». Зазначене свідчить, що відчуження об'єкта нерухомого майна систематично здійснюється на користь близьких осіб та не має наслідком у вигляді змін фактичного користувача такого об'єкту. Також більшість операцій зі спірними об'єктами нерухомого майна були здійснені вже під час розгляду даної адміністративної справи.

На підставі викладеного позивач зазначає, що існують обґрунтованість підстави вважати, що ОСОБА_6 та ТОВ «ШЗЛ», які на момент звернення Одеської міської ради із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову є власниками об'єктів нерухомого майна, будуть й надалі відчужувати свої об'єкти третім особам, а також змінювати дані цих об'єктів, що істотно ускладнить поновлення порушених прав територіальної громади м. Одеси, які можуть бути захищені лише повним скасуванням державної реєстрації об'єктів нерухомого майна.

Отже з метою запобігання під час розгляду цієї справи відчуження та вчинення інших реєстраційних дій з об'єктами, рішення про державну реєстрацію яких є предметом спору у цій справі, що істотно ускладнить поновлення порушених прав, за захистом яких звернулася Одеська міська рада, існують підстави для забезпечення позову.

В судовому засіданні представник Одеської міської ради заяву про вжиття заходів забезпечення позову підтримав та просив задовольнити.

Представники третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечували.

Інші учасники процесу до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи в частині поданої заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст.3 Конституції України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

З аналізу ст. 150 КАС України можна зробити висновок, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення по справі.

Відповідно до ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що заява не є надуманою, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідачів, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідачів, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідачів, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідачів. Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язкові сторін.

Верховним Судом України у постановах від 18 січня 2017 року у справі № 6-2552цс-16 та від 24 травня 2017 року у справі № 6-640цс-17, Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 509/5216/13-ц вже висловлювалась правова позиція, відповідно до якої забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Як вбачається зі змісту заявленого адміністративного позову, між сторонами існує спір щодо реєстрації декларацій про готовність об'єктів нерухомого майна до експлуатації.

Однак, заявником не додано до клопотання про забезпечення позову доказів в обґрунтування викладених у клопотанні підстав для вжиття таких заходів, зокрема доказів наявності наміру у третьої особи здійснити відчуження спірного нерухомого майна (про що можуть свідчити оголошення про продаж, наприклад), або спроб зміни адресів об'єктів, яка здійснюється структурними підрозділами Одеської міської ради (держателем Адресного реєстру міста Одеси є юридичний департамент Одеської міської ради, який забезпечує його функціонування, координує діяльність виконавчих органів Одеської міської ради, комунальних підприємств, установ та організацій з питань ведення Адресного реєстру; адміністратором та реєстратором Адресного реєстру є комунальне підприємство «Право»). Тобто зазначені в обґрунтування заявленого клопотання доводи базуються виключено на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача.

При цьому суд враховує, що рішення (акти), на підставі яких у ОСОБА_6 та ТОВ «ШЗЛ» виникло право власності на спірні об'єкти (договір купівлі-продажу та акт приймання-передачі майна до статутного капіталу) не є предметом спору у даній справі, а отже заходи забезпечення позову не є спів мірними із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Одеської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25.03.2019.

Суддя І.В. Завальнюк

відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення позову

20 березня 2019 року