Справа № 140/2097/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1528/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Глушка І.В.,

секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Волинського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Дмитрук В.В.), ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Луцьку 05 грудня 2018 року у справі №140/2097/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

22.10.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - Управління), просив визнати протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії військовослужбовця, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення за 24 останні місяці служби підряд перед звільненням, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме з суми 308 961 грн. 63 коп., та виплатити перераховану пенсію, починаючи з вересня 2017 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 43 Закону № 2262-ХІІ (який є спеціальним законом та який регулює пенсійне забезпечення окремих категорій громадян, в т. ч. позивача, з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо) та Постановою №393 чітко визначено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення, як оклад за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії, у той час як матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що пенсія за вислугу років відповідно до спеціального Закону № 2262-ХІІ правомірно призначена та виплачується позивачу без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, а відповідач правомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за його заявою від 19.09.2018 №098/13-01.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців. Скаржник вказує, що суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які не підлягають застосуванню. Скаржник зазначає, що визначальним є грошове забезпечення з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало відзив на апеляційну скаргу, який мотивований тим, що у випадку призначення пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ заробіток для обчислення пенсії визначається статтею 43 цього Закону, якщо ж пенсія призначена відповідно до Закону №1058-ІV, то виплати (доходи), які враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії визначається згідно з статтею 41 Закону №1058-ІV із врахуванням статті 5 Закону №2262-ХІІ. Вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_2 проходив військову службу у Внутрішніх військах України, а в подальшому в Національній гвардії України, з 08.07.2017 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

19.09.2018 ОСОБА_2 звернувся в Управління із заявою, просив на підставі частини 1 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» провести перерахунок призначеної пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці підряд перед звільненням, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме з суми 248 876,12 грн., про результати розгляду письмово інформувати. До заяви додано оригінал довідки №50/41/33-1146 та довідки №842 від 11.09.2018.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 01.10.2018 №1098/13-01 ОСОБА_2 повідомлено, що за документами пенсійної справи при обчисленні пенсії застосовано Постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та враховано грошове забезпечення, що відповідає нормам Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294, а тому відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії з врахуванням до складу грошового забезпечення матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей встановленні Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, (далі Закон № 2011-XII) частиною 1 статті 9 якого встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з частиною 3 вказаної статті грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види його складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 2011-XII пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, (далі Закон № 2262-XII) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

З матеріалів справи встановлено, що пенсію позивачу Управлінням призначено відповідно до поданого грошового атестату серії №25 від 10.07.2017, виданого Військовою частиною НОМЕР_1 , та довідки про додаткові види грошового забезпечення в 2015-2017 роках від 10.07.2017 №33.

Згідно з протоколом за пенсійною справою ОСОБА_2 від 08.07.2017 для обчислення розміру пенсії позивача до грошового забезпечення враховано: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 35%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, в тому числі, високі досягнення або виконання особливо важливих робіт 50%, робота з таємними виробами, носіями, документами 10%, надбавка за кваліфікацію, в/сл.2 клас 5%, премія 525 %, а також враховано підвищення до пенсії як учаснику АТО, учаснику бойових дій (а.с.43).

Згідно із частинами 1, 2 статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

При звернення позивача в Управління із заявою від 19.09.2018 подано довідку від 22.08.2018 №50/41/33-1146, надану Військовою частиною НОМЕР_1 на адвокатській запит від 07.08.2017, в якій вказані розміри допомоги на оздоровлення, винагороди за участь в АТО та матеріальної допомоги, які виплачені позивачу за період з січня 2016 року по червень 2017 року.

Також подано архівну довідку від 11.09.2018 №842 щодо сплати ЄСВ з грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди позивача за період з липня по грудень 2015 року.

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що підставо для звернення із позовом до суду стало не проведення Управлінням перерахунку пенсії позивачу з врахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за участь в АТО, отриманих за період з липня 2015 року по червень 2017 року.

Відповідно до Закону України № 2262-ХІІ Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, відповідно до пункту 7 якого пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», чинна на час призначення пенсії позивачу, надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до Законів України «Про Національну гвардію України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 04.07.2014 № 638 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, чинна на час призначення пенсії позивачу, пунктом 22.1 якої встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за рішенням командира військової частини може надаватися в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із законодавством України на день звернення. Матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується (п.22.11).

Згідно з пунктом 23.1 вказаної Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до положень Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України в особливий період, під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях або проведення антитерористичної операції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 02.03.2016 № 148 виплата винагороди військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах, у заходах із забезпечення НБО чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду у розмірах, визначених у додатку 1 до цієї Інструкції на місяць. Винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах, у заходах із забезпечення НБО чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції зробити висновок, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за участь в АТО не мають систематичного характеру, віднесенні законодавцем до разових додаткових видів грошового забезпечення, а тому такі не можуть враховуватись в грошове забезпечення при обчисленні пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

В свою чергу у рішенні від 13.05.2015 №4-рп/2015 у справі №1-9/2015 Конституційний Суд України зазначив, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій. Згідно з частиною третьою статті 43 Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.

Положеннями першого речення частини третьої статті 63 Закону передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку. Так, усі призначені за Законом пенсії підлягають перерахунку, у тому числі, у зв`язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Аналіз наведених положень Закону вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).

Конституційний Суд України наголошує, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Отже, перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.

За таких обставин аргументи скаржника щодо застосування пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

В свою чергу, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 (справа № 522/2738/17), в якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№21-70а15).

Така ж позиція відображена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року (справи №522/7855/17, №522/7855/17).

Щодо покликань скаржника на частину 1 статі 5 Закону № 2262-ХІІ, то суд апеляційної інстанції зауважує, що такою встановлено умови призначення пенсій на підставах, установлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому положення щодо врахування всіх видів грошового забезпечення, що отримували особи, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, законодавцем віднесено до випадку призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV. За таких обставин вказані положення не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Підсумовуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо правомірності призначення та виплати пенсії позивачу за вислугу років відповідно до спеціального Закону №2262-ХІІ без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, винагороди за участь в АТО, так як вказані виплати не входять до встановленого частини 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення, а тому відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії за заявою позивача від 19.09.2018.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності обрахунку грошового забезпечення позивача при призначенні пенсії за вислугу років, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника Вітковського Валерія Аркадійовича залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 140/2097/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 21.03.2019