Справа № 1840/3071/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 р.Справа № 1840/3071/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Чалого І.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 30.11.18 року по справі № 1840/3071/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП"

до Сумської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП" (далі по тексту ТОВ «Тексім Груп», позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці ДФС (далі по тексту Сумська митниця ДФС, відповідач), в якій просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС від 21.06.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, №, № НОМЕР_12, № НОМЕР_13, № НОМЕР_14, № НОМЕР_15.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 по справі № 1840/3071/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП" до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС від 21.06.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, №, № НОМЕР_12, № НОМЕР_13, № НОМЕР_14, № НОМЕР_15.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП" (40031, м. Суми, проспект Курський, 147, ідентифікаційний код 40419543) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, 24, ідентифікаційний код 39420037) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне та необєктивне дослідження доказів у справі, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 по справі № 1840/3071/18 скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що статтею 260 Митного кодексу України передбачено можливість подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на товари у випадку, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку. При цьому, декларант зобовязаний подати додаткову декларацію з уточненими відомостями у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації. Разом з тим, подані позивачем декларації не містили жодних уточнених відомостей, лише дублювали дані, наведені у тимчасовій декларації, а тому вони не є додатковими деклараціями у розумінні ст.261 Митного кодексу України. Вказав, що митні декларації від 27.02.2018 № UA805180/2018/003748, від 27.03.2018 № UA805180/2018/005584, від 27.03.2018 UA805180/2018/005585, від 28.03.2018 № UA805180/2018/005746 та від 28.03.2018 № UA805180/2018/005659, подані позивачем як додаткові, за заявою декларанта були відкликані у звязку з необхідністю уточнення графи 44 митної декларації, а тому їх митне оформлення не було здійснене. Тобто, сам декларант визнав, що ці митні декларації були подані без уточнень. Крім того, за додатковими митними деклараціями № UA805180/2018/002957 від 16.02.2018, № UA805180/2018/006171 від 04.04.2018, № UA805180/2018/006409 від 06.04.2018, № UA805180/2018/006442 від 06.04.2018, № UA805180/2018/006983 від 16.04.2018, № UA805180/2018/007216 від 19.04.2018, № UA805180/2018/007792 від 27.04.2018, № UA805180/2018/007817 від 27.04.2018, № UA805180/2018/007808 від 27.04.2018, № UA805180/2018/008838 від 14.05.2018 митницею було прийнято картки відмови у прийнятті митних декларацій з підстав неточного заповнення графи 33 та 44 МД, оскільки позивачем було вказано зовсім інший код товару, ніж той, що визначений експертною установою ДФС України. Отже, митне оформлення за зазначеними додатковими митними деклараціями митницею не було здійснено (митне оформлення товару проведено за іншими МД, поданими з уточненими відомостями, але із значним порушенням строку, встановленого ч.1 ст.261 МК України). Враховуючи викладене, Сумською митницею ДФС цілком правомірно було констатовано порушення позивачем встановленого ч.1 ст.261 МК України строку подачі додаткових митних декларацій, складено акти про неподання митної декларації у визначені законодавством строки та винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за порушення цих строків. При цьому, оскільки протягом року до ТОВ «Тексім Груп» вже застосовувався штраф за вчинення порушення вимог ст.261 МК України, Сумською митницею ДФС в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях визначено розмір штрафних санкцій за абз.2 п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України в збільшеному розмірі - 1020 грн. за кожне порушення.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Сумською митницею ДФС було проведено перевірку дотримання митного законодавства ТОВ «Тексім Груп» з питань подання митних декларацій у визначені законодавством строки, що передбачені частиною 1 ст. 261 Митного кодексу України, за наслідками якої було складено акти про неподання митної декларації у визначені законодавством строки від 19.06.2018 № 148, № 150, № 151, № 152, № 153, № 155, № 156, № 157, № 158, № 159, № 160, № 161, № 162, № 163, № 164, № 166 (а.с.12, 15-27, 29).

Зазначеними актами зафіксовано порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Тексім Груп» вимог ч. 1 ст. 261 Митного кодексу України, а саме - у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважене ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

При цьому, в акті від 19.06.2018 № 148 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/000055 було подано 04.01.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 18.02.2018.

В акті від 19.06.2018 № 150 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/002975 було подано 18.02.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 04.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 151 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/003362 було подано 22.02.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 08.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 152 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/003393 було подано 22.02.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 08.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 153 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/003492 було подано 23.02.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 08.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 155 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/003748 було подано 27.02.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 13.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 156 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/004049 було подано 02.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 16.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 157 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/004179 було подано 05.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 19.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 158 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/004756 було подано 14.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 28.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 159 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/004999 було подано 16.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 30.04.2018.

В акті від 19.06.2018 № 160 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/005174 було подано 20.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 04.05.2018.

В акті від 19.06.2018 № 161 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/005584 було подано 27.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 11.05.2018.

В акті від 19.06.2018 № 162 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/005585 було подано 27.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 11.05.2018.

В акті від 19.06.2018 № 163 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/005659 було подано 28.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 12.05.2018.

В акті від 19.06.2018 № 164 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/005746 було подано 28.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 12.05.2018.

В акті від 19.06.2018 № 166 зазначено, що попередній документ - 40 ТН №UА805180/2018/005960 було подано 30.03.2018. Дата, до якої позивачу (декларанту) необхідно було подати МД визначено 14.05.2018.

На підставі висновків вищевказаних актів Сумською митницею ДФС з посиланням на пп.54.3.1, пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.06.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, №, № НОМЕР_12, № НОМЕР_13, № НОМЕР_14, № НОМЕР_15 (а.с. 30, 32-45, 47), якими до позивача було застосовано штрафні санкції у розмірі штрафу 1020 грн. по кожній із декларацій.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Тексім Груп» звернулось до суду з цим позовом про їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено фактів недотримання позивачем строків подачі митної декларації, неподання або несвоєчасного подання позивачем митної декларації.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції частково, з наступних підстав.

За визначенням п. 20 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митна декларація заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством, відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Згідно із ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 3 ст.257 МК України митна декларація та інші документи, подання яких органам доходів і зборів передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, позивачем подано митні декларації в режимі ІМ40ТН.

Класифікатором типів декларації визначено ІМ - тип декларації на ввезення, ТН - Тимчасова митна декларація на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобовязання подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Відповідно до 1 ст. 261 Митного кодексу України у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було подано тимчасові декларації (попередні документи), якій присвоєно номери: UA805180/2018/000055 від 04.01.2018, UA805180/2018/002975 від 18.02.2018, UA805180/2018/003362 від 22.02.2018, UA805180/2018/003393 від 22.02.2018, UA805180/2018/003492 від 23.02.2018, UA805180/2018/003748 від 27.02.2018, UA805180/2018/004049 від 02.03.2018, UA805180/2018/004179 від 05.03.2018, UA805180/2018/004756 від 14.03.2018, UA805180/2018/004999 від 16.03.2018, UA805180/2018/005174 від 20.03.2018, UA805180/2018/005584 від 27.03.2018, UA805180/2018/005585 від 27.03.2018, UA805180/2018/005659 від 28.03.2018, UA805180/2018/005746 від 28.03.2018, UA805180/2018/005960 від 30.03.2018 (а.с. 71-73, 81-82, 84-92, 97-99, 107-108, 115-116, 123-124, 131-133, 141-143, 151-153, 161-163, 172-181, 195-196, 202-203, 209-215, 226-228).

Згодом позивачем подано додаткові декларації (ДТ):

№ UA805180/2018/002957 від 16.02.2018 (з граничним строком подачі 18.02.2018),

№ UA805180/2018/006171 від 04.04.2018 (з граничним строком подачі 04.04.2018),

№ UA805180/2018/006409 від 06.04.2018 (з граничним строком подачі 08.04.2018) ,

№ UA805180/2018/006415 від 06.04.2018 (з граничним строком подачі 08.04.2018),

№ UA805180/2018/006442 від 06.04.2018 (з граничним строком подачі 09.04.2018),

№ UA805180/2018/006867 від 13.04.2018 (з граничним строком подачі (13.04.2018),

№ UA805180/2018/006983 від 16.04.2018 (з граничним строком подачі 16.04.2018),

№ UA805180/2018/007216 від 19.04.2018 (з граничним строком подачі 19.04.2018),

№ UA805180/2018/007792 від 27.04.2018 (з граничним строком подачі 28.04.2018),

№ UA805180/2018/007817 від 27.04.2018 (з граничним строком подачі 30.04.2018),

№ UA805180/2018/007808 від 27.04.2018 (з граничним строком подачі 04.05.2018),

№ UA805180/2018/008759 від 12.05.2018 (з граничним строком подачі 11.05.2018),

№ UA805180/2018/008760 від 12.05.2018 (з граничним строком подачі 11.05.2018),

№ UA805180/2018/008762 від 12.05.2018 (з граничним строком подачі 12.05.2018),

№ UA805180/2018/008763 від 12.05.2018 (з граничним строком подачі 12.05.2018),

№ UA805180/2018/008838 від 14.05.2018 (з граничним строком подачі 14.05.2018),

які були прийняті митним органом з присвоєнням відповідних номерів та містять відмітки митного органу про отримання (а.с. 74-76, 83-84, 93-94, 100-102, 109-110, 117-118, 125-126, 134-136, 144-146, 154-156, 164-167, 182-191, 197-198, 204-205, 216-222, 229-231).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано додаткові декларації № UA805180/2018/002957 від 16.02.2018 (з граничним строком подачі 18.02.2018), № UA805180/2018/006171 від 04.04.2018 (з граничним строком подачі 04.04.2018), № UA805180/2018/006409 від 06.04.2018 (з граничним строком подачі 08.04.2018) , № UA805180/2018/006415 від 06.04.2018 (з граничним строком подачі 08.04.2018), № UA805180/2018/006442 від 06.04.2018 (з граничним строком подачі 09.04.2018), № UA805180/2018/006867 від 13.04.2018 (з граничним строком подачі (13.04.2018), № UA805180/2018/006983 від 16.04.2018 (з граничним строком подачі 16.04.2018), № UA805180/2018/007216 від 19.04.2018 (з граничним строком подачі 19.04.2018), № UA805180/2018/007792 від 27.04.2018 (з граничним строком подачі 28.04.2018), № UA805180/2018/007817 від 27.04.2018 (з граничним строком подачі 30.04.2018), № UA805180/2018/007808 від 27.04.2018, № UA805180/2018/008762 від 12.05.2018 (з граничним строком подачі 12.05.2018), № UA805180/2018/008763 від 12.05.2018 (з граничним строком подачі 12.05.2018), № UA805180/2018/008838 від 14.05.2018 (з граничним строком подачі 14.05.2018) у межах строків, передбачених ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України.

Отже, позивачем доведено, що підприємство повністю виконало свої зобовязання, а саме декларант подав додаткову декларацію у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Посилання відповідача на ідентичність даних у тимчасовій та додатковій деклараціях, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, підставою для їх винесення відповідач зазначив пп.54.3.1, пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України.

Згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 та підпунктом 54.3.1. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення обєктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Таким чином, штрафна санкція в даному випадку передбачає наявність встановленого факту неподання платником податків в установлені строки податкової (митної) декларації.

Натомість, в даному випадку відповідач дійшов висновку про порушення строків подачі митних декларацій, посилаючись на неповноту відомостей, викладених в додаткових деклараціях.

Тобто, відповідачем визнано факт подання позивачем митних декларацій, однак, з посиланням на неналежність їх змісту (відсутність уточнених даних) відповідач відмовляється визнати подані декларації додатковими у розумінні ст.ст.260, 261 МК України.

Разом з тим, з огляду на пп. 54.3.1, пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України невідповідність змісту додаткових митних декларацій вимогам митного органу не є підставою для притягнення платника до відповідальності за цими нормами.

Отже, ідентичність даних у тимчасовій та додатковій деклараціях не свідчить про порушення позивачем строків, встановлених ч.1 ст.261 КАС України, та не утворює підстав для притягнення позивача до відповідальності за п.120.1 ст.120 ПК України.

Стосовно доводів відповідача на те, що додаткові митні декларації від 27.02.2018 № UA805180/2018/003748, від 27.03.2018 № UA805180/2018/005584, від 27.03.2018 UA805180/2018/005585, від 28.03.2018 № UA805180/2018/005746 та від 28.03.2018 № UA805180/2018/005659 за заявою декларанта були відкликані у звязку з необхідністю уточнення графи 44 митної декларації, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту актів про неподання митних декларацій, при прийнятті оскаржуваних повідомлень-рішень відповідач брав до уваги дані строків реєстрації та подачі саме тієї додаткової декларації, яка була подана позивачем першою після реєстрації тимчасової декларації.

Отже, відкликання вказаних вище митних декларацій та подальше подання уточнених додаткових декларацій не є тією обставиною, яка була взята до уваги відповідачем при констатації факту пропуску строку подачі додаткових декларацій та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім цього, відповідач не послався на жодну норму закону, яка б вказувала на відсутність у позивача права або встановлювала заборону відкликати додаткову декларацію з подальшим поданням оновленої додаткової декларації з уточненими даними.

Тому, посилання на відкликання додаткових декларацій та подання (оновлених) додаткових декларацій вже з порушенням строків є безпідставними.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено факту неподання або несвоєчасного подання позивачем додаткових митних декларацій за тимчасовими деклараціями UA805180/2018/000055 від 04.01.2018, UA805180/2018/002975 від 18.02.2018, UA805180/2018/003362 від 22.02.2018, UA805180/2018/003393 від 22.02.2018, UA805180/2018/003492 від 23.02.2018, UA805180/2018/003748 від 27.02.2018, UA805180/2018/004049 від 02.03.2018, UA805180/2018/004179 від 05.03.2018, UA805180/2018/004756 від 14.03.2018, UA805180/2018/004999 від 16.03.2018, UA805180/2018/005174 від 20.03.2018, UA805180/2018/005659 від 28.03.2018, UA805180/2018/005746 від 28.03.2018, UA805180/2018/005960 від 30.03.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 21.06.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, №, № НОМЕР_12, № НОМЕР_13, № НОМЕР_14, № НОМЕР_15 діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, надаючи оцінку правомірності податкових повідомлень-рішень від 21.06.2018 № НОМЕР_16 та № 001460019, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказані податкові повідомлення-рішення винесені Сумською митницею ДФС на підставі висновків актів від 19.06.2018 № 161 та 162 про неподання додаткових декларацій за тимчасовими деклараціями UA805180/2018/005584 від 27.03.2018, UA805180/2018/005585 від 27.03.2018 з граничним терміном подачі 11.05.2018.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем після подачі зазначених вище тимчасових декларацій було подано додаткові митні декларації № UA805180/2018/008759 та № UA805180/2018/008760, однак, подано лише 12.05.2018 тобто, з пропуском 45-денного строку, встановленого ч.1 ст.261 МК України.

Враховуючи викладене, Сумською митницею ДФС обґрунтовано було констатовано порушення ч.1 ст.261 МК України в актах від 19.06.2018 № 161 та 162, а відтак, податкові повідомлення-рішення від 21.06.2018 № НОМЕР_16 та № 001460019 винесені правомірно, підстави для їх скасування відсутні.

Згідно п.п.1, 3 ч. 1 ст. 317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 по справі № 1840/3071/18 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Сумської митниці ДФС від 21.06.2018 № НОМЕР_16 та № 001460019, із прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову, а також в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС судового збору в розмірі 220,25 грн..

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року по справі № 1840/3071/18 скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Тексім Груп» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Сумської митниці ДФС від 21.06.2018 № НОМЕР_16 та № 001460019 та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС судового збору в розмірі 220 (двісті двадцять) грн. 25 коп.

Прийняти в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Тексім Груп» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Сумської митниці ДФС від 21.06.2018 № НОМЕР_16 та № 001460019 відмовити.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року по справі № 1840/3071/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, передбачених ч.5 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст постанови складено 22.03.2019 року