Справа № 520/9416/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
15 березня 2019 р. № 520/9416/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання Андрущенко Д.В.,

за участю представників сторін:

позивача Легезіна О.Г.,

відповідача Ковальової М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Новатор-СТ (вул. Кричевського, б. 37, м. Харків, 61027, )

до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код за )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Новатор-СТ (далі по тексту позивач, ТОВ «Новатор-СТ», товариство) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 Головного управління ДФС у Харківській області про встановлення порушення ТОВ Новатор-СТ абзацу а пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 і пункту 201.1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, та збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 402 506,00 грн. за основним платежем та застосування штрафної санкції в розмірі 100 626,50 грн.

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 Головного управління ДФС у Харківській області про встановлення порушення ТОВ Новатор-СТ абзацу а пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 і пункту 201.1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, та зменшення розмір від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 196 428,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі наказу ГУ ДФС України у Харківські області №4328 від 18.06.2018р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Новатор-СТ» проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Новатор-СТ» з питань дотримання вимог позивачем податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами постачальниками ТОВ «Агро Маркетінг» за лютий 2017 року, ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» за червень 2017 року, ТОВ «Делівері Оптторг» за грудень 2017 року та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» за грудень 2017 року та даних щодо подальшої реалізації/придбання та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів.

За результатами вказаної перевірки складено Акт перевірки №2709/20-40-14-21-07/35729623 від 03.07.2018, на підставі якого, в свою чергу, відповідачем 30.07.2018р. прийнято на надіслано позивачу:

- податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 Головного управління ДФС у Харківській області на підставі Акту перевірки №2709/20-40-14-21-07/35729623 від 03.07.2018 про встановлення порушення ТОВ «Новатор-СТ» абзацу а пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 і пункту 201.1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до чого збільшено суму грошового зобов`язання в розмірі 503 132,50 грн. за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, та

- податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018р Головного управління ДФС у Харківській області на підставі Акту перевірки №2709/20-40-14-21-07/35729623 від 03.07.2018 про встановлення порушення ТОВ «Новатор-СТ» абзацу а пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 і пункту 201.1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до чого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість та згідно з пунктом 123.1 статті 123 ПКУ застосовано суму штрафних санкцій (надалі - ППР).

Не погоджуючись з висновками Акту та прийнятих на його підставі рішеннями, позивачем були надані відповідні заперечення до Акту та подана скарга до ДФС України на вказані ППР.

Рішенням №31999/6/99.99.11.01.02.25 від 02.10.2018р. ДФС України вказана скарга позивача залишена без задоволення, а ППР від 30.07.2018 №1 та №1 без змін. ТОВ «Новатор-СТ» вважає, що вищезазначені ППР є безпідставними, протиправними, таким що порушують права та інтереси товариства та підлягають скасуванню, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 20 листопада 2018 року відкрито провадження по справі.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, вважав прийняті податкові повідомлення рішення правомірним, прийнятим у відповідності до вимог законодавства. Представник відповідача зазначив, що перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.02.2017 по 28.02.2017 року, з 01.06.2017 по 30.06.2017 року та з 01.12.2017 по 31.12.2017 років встановлено його завищення всього у сумі 598 933,98 грн., в тому числі за лютий 2017 року в сумі 109 099,94 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Агро Маркетінг» (податковий номер 40079741), за червень 2017 року в сумі 87 328,15 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» (податковий номер 41077038), за грудень 2017 року в сумі 234 225,89 грн. взаємовідносинах з ТОВ «Делівері Оптторг» (податковий номер 41274769), за грудень 2017 року в сумі 168 280,00 грн. взаємовідносинах з ТОВ «Торгівельна Група «Каста» (податковий номер 41504299).

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції з посиланням на доводи викладені у позові та відзиві на позов.

Судом встановлено, що ТОВ «Новатор-СТ» зареєстровано у встановленому законом порядку 12.02.2008 року за № 0029378. Знаходиться на податковому обліку в контролюючих органах та є платником ПДВ.

На підставі направлення від 19.06.2018 № 5776, наказу від 18.06.2018 року № 4328, виданого ГУ ДФС у Харківській області, з 19.06.2018 року по 23.06.2018 року здійснено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства, за результатами якої складений акт №2709/20-40-14-21-07/35729623 від 03.07.2018 р. Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Новатор-СТ» (податковий номер 35729623) з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами постачальниками ТОВ «Агро Маркетінг» (податковий номер 40079741) за лютий 2017 року, ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» (податковий номер 41077038) за червень 2017 року, ТОВ «Делівері Оптторг» (податковий номер 41274769) за грудень 2017 року та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» (податковий номер 41504299) за грудень 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації/придбання та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг)» (далі по тексту акт перевірки) (а.с. 27-106 т. 1).

У висновку акту перевірки №2709/20-40-14-21-07/35729623 від 03.07.2018 р. щодо підстав прийняття оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «Новатор-СТ», а саме:

абз. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.п. і, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами і доповненнями) в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту на суму сумі 598 933,97 грн., в тому числі за лютий 2017 року в сумі 109 099,94 грн., за червень 2017 року в сумі 87 328,14 грн., за грудень 2017 року в сумі 402 505,89 грн. що призвело:

- до заниження ПДВ до сплати в сумі 402 506,00 грн., у т.ч. за грудень 2017 року на суму 402 506,00 грн.

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 196 428,00 грн., у т.ч. за лютий 2017 року на суму 109 100,00 грн., за червень 2017 року на суму 87 328,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки 30.07.2018 року контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення:

№1 про завищення ТОВ «Новатор-СТ» суми від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 196428,00 грн.;

№1 про збільшення ТОВ «Новатор-СТ» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 503132,50 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 402506,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 100626,50 грн. (а.с. 16-18 т.1).

Як встановлено судом, по взаємовідносинам з ТОВ «ІТ-ТЕХНОМАРК» та ТОВ «АГРО МАРКЕТІНГ» судом встановлено наступне.

12.01.2017р. між ТОВ "Новатор-СТ" та ТОВ "ІТ-ТЕХНОМАРК" було укладено договір поставки №12-01/17 М (а.с.117-119 т.1).

01.02.2017р. між ТОВ "Новатор-СТ", ТОВ "ІТ-ТЕХНОМАРК" та ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" було укладено Договір про переведення боргу, за яким ТОВ "ІТ-ТЕХНОМАРК" перевів на ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" свої зобов`язання щодо передання у власність ТОВ "Новатор-СТ" товару по договору поставки №12-01/17 М (а.с.120-121 т.1).

На виконання вказаного договору з ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" було складено та надано податкову накладну №4 від 01.02.2017р. на загальну суму 625 110,00 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 104 185,00 грн., а також податкову накладну №11 від 03.02.2017р. на суму 29 489,66 грн., втому числі ПДВ в розмірі 4 914,94 грн. (а.с.122, 123 т.1).

На виконання своїх зобов`язань за вказаним договором та на підстав вказаних податкових накладних ТОВ "Новатор-СТ" було сплачено ТОВ "ІТ-ТЕХНОМАРК" платіжним дорученням №29 від 01 лютого 2017р. грошові кошти в розмірі 625 110,00 грн. з призначенням платежу "За деталі будівельних риштувань згідно договору № 12-01/17 М від 12.01.17 року, у т.ч. ПДВ 20% = 104 185,00 грн.", а також платіжним дорученням №30 від 03 лютого 2017р. грошові кошти в розмірі 29 489,66 грн. з призначенням платежу "за будівельні матеріали згідно договору № 12-01/17 М від 12.01.17 року, у т.ч. ПДВ 20% = 4 914,94 грн."

Факт сплати вказаних грошових сум за договором також підтверджується копіями банківських виписок (а.с.124, 125 т.1).

На виконання вказаного договору про переведення боргу ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" було передано, а ТОВ "Новатор-СТ" прийнято за видатковою накладною №4 від 01 лютого 2017р. товарів на загальну суму 625 110,00 грн., та за видатковою накладною №11 від 03 лютого 2017р. товарів на загальну суму 29 489,66 грн.

Всі товари поставлені та фактично прийняті за вказаними видатковими накладними за номенклатурою товару, кількістю, ціною та іншим характеристикам повністю кореспондуються з товарами, визначеними в податкових накладних від 01.02.2017р. та 03.02.2017р. відповідно.

Всі товари, оплачені та отримані за вказаними видатковими накладними №4 від 01.02.2017р. та №11 від 03 лютого 2017р. були придбані ТОВ "Новатор-СТ" для виконання робіт за договором №10-01/17 від 10.01.2017р. з ТОВ "АПК-БЕКОН" на виконання капітального ремонту механічних майстерень в с.Новотроіцке Добропільського району та як основні засоби виробництва, тобто з метою фактичного використання в господарській діяльності товариства.

Так, використання товарів (будматеріалів) за видатковою накладною №11 від 03 лютого 2017р., підтверджується копіями актів прийомки виконаних робіт по формі КБ-2 до договору №10-01/17 від 10.01.2017р. з ТОВ "АПК-БЕКОН" та підсумковими відомостями ресурсів до цих актів.

Товари ж за видатковою накладною №4 від 01.02.2017р. (будівельне риштування) були обліковані товариством в лютому 2017р. як основні засоби виробництва, що підтверджується копією акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (а.с.131-132 т.1).

Враховуючи що, як вказані будматеріали, так і будівельне риштування замовлялися для виконання капітального ремонту механічних майстерень, всі товари поставлені ТОВ "АГРО МАРКЕТІНГ" за місцем фактичного виконання ТОВ "Новатор-СТ" вказаних робіт.

Відповідачу разом з листом-поясненням №02/06-17 від 21.06.2017р. на підтвердження факту реальності вищевказаних господарських операції та її фактичного здійснення було надано копії відповідних документів, зокрема:

- договору поставки № 12-01/17М від 12.01.2017 року з ТОВ « ІТ-ТЕХНОМАРК»;

- договору про переведення боргу від 01.02.2017 року;

- видаткових накладних № 4 від 01.02.2017 року та № 11 від 03.02.2017 р. від ТОВ «АГРО МАРКЕТІНГ»;

- виписок банку від 01.02.2017 та 03.02.2017 року;

- податкових накладних № 4 та № 11 від ТОВ «АГРО МАРКЕТІНГ»;

- журналів-ордерів за лютий 2017 року по рахункам № 106,311,631;

- акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів;

- договору з ТОВ "АПК-БЕКОН" від 10.01.2017р.;

- довідок про вартість виконаних робіт;

- актів виконаних робіт КБ-2 та підсумкові відомості ресурсі по договору з "АПК-БЕКОН" (а.с.114-116).

В акті перевірки ГУ ДФС у Харківській області, стосовно вказаного контрагента, встановлено:

- відсутність наявності ТТН,

- відсутність, складських приміщень у ТОВ «Агро Маркетінг», не можливо встановити пункт навантаження товарів, пункт розвантаження товарів, приміщення для зберігання товарів, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Агро Маркетінг» по взаємовідносинам ТОВ «Новатор-СТ» за лютий 2017 року.

- не можливо встановити наявність персоналу ТОВ «Агро Маркетінг», основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання ТМЦ,

- не встановлено виробника або походження товару,

- відсутність сертифікату якості, санітарно-гігієнічний висновок, сертифікат про радіаційну безпеку на Товар та відсутність гарантії на продукцію і комплектуючі,

- не можливо встановити фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення придбання/реалізації товару, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Новатор-СТ» з ТОВ «Агро Маркетінг» за лютий 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході розгляду справи 01.12.2017р. між ТОВ «Новатор-СТ» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» було укладено договір поставки №05-12/17-М (а.с.211-213 т.1) для придбання необхідного товару з метою забезпечення належного та своєчасного виконання підрядних робіт, що проводились позивачем, зокрема аварійно-відновлювальних робіт (капітальний ремонт) на адміністративній будівлі Бахмутської міської ради, Донецької області, м. Бахмут, вул. Миру, 44, за Договором підряду №38 від 14.07.2017р., укладеного з Бахмутською міською радою (а.с.214-218 т.1).

Факт отримання товару за вказаним договором поставки, а також факт оплати даного товару підтверджується копіями: видаткової накладної №469 від 27.12.2017р., податкової накладної №469 від 27.12.2017р. (а.с. 224, 225 т.1), а також виписки по рахунку ТОВ «Новатор-СТ» в ПАТ «ПУМБ» за 09.01.2018р. (а.с.226 т.1).

Вказаний товар (люльки підвісні фасадні GEDA-AB 450 в кількості 2 одиниці) використовувався при виконанні ТОВ «Новатор-СТ» вищезазначених підрядних робіт в м.Бахмут.

Відповідачу разом з листом-поясненням №299/05-18 від 30.05.2018р. на підтвердження факту реальності вищевказаних господарських операції та її фактичного здійснення було надано копії відповідних документів, зокрема:

- договору поставки №05-12/17-М від 01.12.2017р.;

- договору підряду №38 від 14.07.2017р. з додатками;

- видаткової накладної №469 від 27.12.2017р.;

- податкової накладної №469 від 27.12.2017р.;

- виписки за рахунком ТОВ «Новатор-СТ» в ПАТ «ПУМБ» за 09.01.2018р.;

- журналу-ордеру відомості по рахунку №631, №106;

- карти рахунку №311 (а.с.209-210 т.1).

В акті перевірки ГУ ДФС у Харківській області, стосовно вказаного контрагента, встановлено:

- відсутність наявності ТТН,

- відсутність, складських приміщень у ТОВ «Торгівельна Група Каста», не можливо встановити пункт навантаження товарів, пункт розвантаження товарів, приміщення для зберігання товарів, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Торгівельна Група Каста» по взаємовідносинам ТОВ «Новатор-СТ» за грудень 2017 року.

- порушення порядку заповнення податкової накладної,

- відсутність гарантії на продукцію і комплектуючі,

- не встановлено виробника або походження товару,

- не можливо встановити фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення придбання/реалізації товару, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Новатор-СТ», з ТОВ «Торгівельна Група Каста» за грудень 2017 року.

Також, як встановлено судом, 01.12.2017р. між ТОВ «Новатор-СТ» та ТОВ «Делівері оптторг» було укладено договір поставки №01-12/17-М (а.с.232-234 т.1) для придбання необхідного товару з метою забезпечення належного та своєчасного виконання підрядних робіт, що проводились ТОВ «Новатор-СТ», зокрема:

- капітального ремонту покрівлі житлового будинку №58 по вул. Куїнджі в м.Маріуполі Донецької області, за договором підряду №1 від 02.08.2017р., укладеного з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Артеміда-58»;

- капітального ремонту покрівлі житлового будинку №72 по вул. Куїнджі в м.Маріуполі Донецької області, за договором підряду №4 від 15.05.2017р., укладеного з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Добровольче об`єднання жильців - 7»;

- капітального ремонту фасаду житлового будинку №31 по вул.Мира в м.Бахмут Донецької області, за договором підряду №117 від 14.11.2017р., укладеного з комунальним підприємством «Бахмутська житлова управляюча компанія»;

- капітального ремонту покрівлі житлового будинку №13 по вул.Мира в м.Бахмут Донецької області, за договором підряду №4/07 від 05.06.2017р., укладеного з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «МИРА 13-001»;

- капітального ремонту покрівлі житлового будинку №32/42 по вул.Перемоги в м.Маріуполі Донецької області, за договором підряду №2017/15 від 17.05.2017р., укладеного з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «МАРІУПОЛЬ ПЕРЕМОГИ 32/42»;

- реконструкції 5-ти поверхневого житлового будинку №41 по вул.Декабристів в м.Бахмут Донецької області, за договором підряду №133 від 27.03.2017р., укладеного з департаментом житлово-комунального господарства Донецької облдержадміністрації;

- робіт по ремонту кровлі Механічного цеху 1 ПАТ «НКМЗ», за договором підряду №504-12/17 від 21.06.2017р., укладеного з ПАТ «НКМЗ»;

- будівельних робіт на міських об`єктах м. Краматорська, за договором підряду №13/17 від 16.03.2017р, укладеного з ПАТ «НКМЗ» (а.с.235-250 т.1, а.с.1-60 т.2)

Факт отримання товару за вказаним договором поставки, а також факт оплати даного товару підтверджується: видатковою накладною №65 від 11.12.2017р.; видатковою накладною №79 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №80 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №81 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №121 від 18.12.2017р.;видатковою накладною №122 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №123 від 18.12.2017р.; видатковою накладною №124 від 18.12.2017р.; відповідними податковими накладними №65, 79, 80, 81, 121, 122, 123, 124 (а.с.66-81 т.2), а також виписками за рахунком ТОВ «Новатор-СТ» в ПАТ «ПУМБ» за 05.01.2018р, 27.12.2017р, 26.12.2017р, 22.12.2017р. та 21.12.2017р. (а.с. 82-86 т.2).

Вказаний товар у повному обсязі було використано при виконанні ТОВ «Новатор-СТ» вищезазначених підрядних робіт на вказаних об`єктах їх виконання.

Відповідачу разом з листом-поясненням №81/03-2018 від 30.03.2018р. на підтвердження факту реальності вищевказаних господарських операції та її фактичного здійснення було надано копії відповідних документів, зокрема:

- договору поставки №01-12/17-М від 01.12.2017р.;

- договору підряду №1 від 02.08.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів за грудень 2017р. та акту приймання виконаних робіт;

- договору підряду №4 від 15.05.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №117 від 14.11.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №4/07 від 05.06.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №2017/15 від 17.05.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №133 від 27.03.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №504-12/17 від 21.06.2017р., акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- договору підряду №13/17 від 16.03.2017р. з додатковими угодами, акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017р., підсумкова відомість ресурсів;

- видаткової накладної №65 від 11.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №79 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №80 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №81 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №121 від 18.12.2017р. та податкова накладної;

- видаткової накладної №122 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №123 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- видаткової накладної №124 від 18.12.2017р. та податкової накладної;

- виписки за рахунком ТОВ «Новатор-СТ» в ПАТ «ПУМБ» за 05.01.2018р, 27.12.2017р, 26.12.2017р, 22.12.2017р. та 21.12.2017р.;

- журналу-ордеру відомості по рахунку №631, №106;

- карти рахунку №311 (а.с.230-231 т.2).

В акті перевірки ГУ ДФС у Харківській області, стосовно вказаного контрагента, встановлено:

- відсутність наявності ТТН,

- відсутність, складських приміщень у ТОВ «Делівері Оптторг», не можливо встановити пункт навантаження товарів, пункт розвантаження товарів, приміщення для зберігання товарів, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Делівері Оптторг» по взаємовідносинам ТОВ «Новатор-СТ» за грудень 2017 року.

- не встановлено виробника або походження товару,

- відсутність сертифікату якості, санітарно-гігієнічний висновок, сертифікат про радіаційну безпеку на Товар та відсутність гарантії на продукцію і комплектуючі,

- не можливо встановити фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення придбання/реалізації товару, а отже і підтвердити реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Новатор-СТ» з ТОВ «Делівері Оптторг» за грудень 2017 року.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПКУ встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПКУ датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст.193 ПКУ щодо формування податкового кредиту встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Стаття 201 ПКУ встановлює вимоги до податкової накладної. Згідно з п.201.1 ст.201 ПКУ на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

й) індивідуальний податковий номер.

Згідно з п.201.7. ст. 201 ПКУ податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Пункт 201.10 ст. 201 ПКУ встановлює порядок реєстрації податкової накладної. Згідно з вказаною нормою при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон № 996-ХІV).

Відповідно до статті 1 цього Закону бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. У бухгалтерському обліку відображаються окремі господарські операції, з яких складається господарська діяльність.

Господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (абзац 5 статті 1 Закону № 996-ХІV).

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (абзац одинадцятий статті 1 Закону № 996-ХІV).

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2 зазначеної статті Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (абзац 9 ч.2 статті 9 Закону № 996-ХІV).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Аналіз значених норм права дає підстави дійти висновку, що обов`язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях.

Акт перевірки не містить обставин з відповідними доказами, що господарські операції не відбулись, не настали зміни майнового стану платника податків за результатами її здійснення, та відповідно позбавлення права на податковий кредит позивача при вказаних обставинах порушують його майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що закріплено ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ст. 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 211 ЦК України визначено, що якщо у правочині не вказане місце його вчинення, то:

1) місцем вчинення одностороннього правочину є місце вираження волі сторони;

2) місце вчинення дво- або багатостороннього правочину встановлюється відповідно до статті 647 цього Кодексу, яка надає можливість сторонами визначити альтернативне місце.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору, відповідно до ст. 626 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що встановлено ч.1 ст. 627 ЦК України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу (ст. 630 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (ст. 639 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб (ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом (ст. 656 ЦК України).

Поряд з викладеним, відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг).

Зазначену позицію викладено в листах Міністерства фінансів України від 27.11.2006 № 31-34000-20-23/25136, від 09.07.2007 № 31-34000-20/23-4579/4800, від 30.05.2011 № 31-08410-07-27/13794.

Наявність або відсутність окремих документів, як і певні недоліки в їх заповненні (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є і підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема інших первинних документів, випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися),

Верховний суд України у постанові від 27.10.2015 р. у справі № 826/661/14 (№ 21-1539а15) дійшов висновку, що обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Актом перевірки підтверджено саме факт подальшого використання товару у господарській діяльності Товариства.

Неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, сертифікату якості, санітарно-гігієнічний висновок, сертифікат про радіаційну безпеку на Товар та відсутність гарантії на продукцію і комплектуючі не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій.

Про вищевказане підтверджено висновками Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 р. у справі № К/800/14009/15, від 14 березня 2017 р. у справі № К/800/26970/15 , від 14 березня 2017 р. у справі № К/800/463/17.

Поряд з викладеним, не враховано висновок Верховного Суду України, який звернув увагу на те, що платник податків, за умови його необізнаності, не може нести відповідальність за недобросовісні дії свого контрагента, а тим більше перевіряти чи реальною була воля засновників даного підприємства на здійснення господарської діяльності.

Тому посилання податкового органу на відсутність, складських приміщень у контрагентів, неможливість встановлення пункту навантаження товарів, пункту розвантаження товарів, приміщень для зберігання товарів не може беззаперечною свідчити про відсутність реальних господарських операцій.

Частина 2 ст. 61 Конституції України встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідно також відмітити, що посилання фіскального органу на порушення контрагентом вимог податкового законодавства щодо декларування сум податкових зобов`язань є безпідставними, оскільки за дане порушення податкового законодавства передбачена індивідуальна відповідальність саме для контрагента, а не для платника, оскільки ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно до якої чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, справа Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994р., справа Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990).

Жоден нормативно-правовий акт законодавства України не містить норм щодо солідарної відповідальності за дії контрагентів, отже позивач не відповідає за будь-які дії своїх контрагентів, у тому числі порушення третіми особами податкового законодавства.

У зв`язку з чим стосовно контрагентів позивача ТОВ «ІТ-ТЕХНОМАРК», ТОВ «АГРО МАРКЕТИНГ», ТОВ «АНТУРАЖ КОМПАНІ», ТОВ «Торгівельна Група «Каста» та ТОВ «Делівері груп» у суду не виникає сумнівів щодо реальності господарських операцій та наявності відповідних первинних документів.

Проте щодо ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» суд зазначає, що як встановлено судом, 10.03.2017р. між ТОВ «Новатор-СТ» та ТОВ «АНТУРАЖ КОМПАНІ» було укладено договір поставки №10-03/17-М для придбання необхідного товару з метою забезпечення виконання реконструкції нежитлових будівель під гуртожиток та автономну котельну по вул. Південна, 2а в м. Бахмут Донецької області, що проводились ТОВ «Новатор-СТ» за договором по виконанню робіт №39 від 14.02.2017р., укладеного між ТОВ «Новтатор-СТ» та ТОВ «БГК «БАЗИС» (а.с.156-157, 159-161 т.1).

На виконання умов вказаного договору поставки від 10.03.2017р. позивачем здійснено передоплату за товар ТОВ «АНТУРАЖ КОМПАНІ» в розмірі 523 968,86 грн.; 11.04.2017р. - в сумі 317 244,33 грн.; 12.04.2017р. - в розмірі 100 000,00 грн.; 20.04.2017р. - в розмірі 106 724,53 грн., що підтверджується копіями банківських виписок (а.с.203-208 т.1).

21 квітня 2017р. між ТОВ «Новатор-СТ», ТОВ «АНТУРАЖ КОМПАНІ» та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» було підписано договір про переведення боргу, за яким ТОВ «АНТУРАЖ КОМПАНІ» перевело свої зобов`язання щодо передачі у власність ТОВ «Новатор-СТ» товару по договору поставки №10-03/17-М від 10.03.2017р. на суму 523 968,86 грн. на ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» (а.с.158 т.1).

На підтвердження факту отримання товару за вказаним договором поставки позивачем до матеріалів справи надано копії: прибуткових накладних №255 від 21.04.2017р. та №256 від 21.04.2017р. на загальну суму 523 968,86 грн., податкових накладнихі №255 від 07.06.2017р. та №256 від 07.06.2017р. підписаних з боку ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» ОСОБА_1 (а.с.198-202 т.1).

Водночас, в матеріалах справи міститься вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/4522/18 провадження № 1-кп/201/490/2018 від 24.05.2018 відносно керівника ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» () ОСОБА_1 , обвинуваченої у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205 КК України.

З дослідженого в судовому засіданні вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/4522/18 провадження № 1-кп/201/490/2018 від 24.05.2018, слідує, що судом при розгляді кримінальної справи встановлено, що на початку січня 2017 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_1 , знаходячись в м. Дніпро, від невстановленої під час досудового розслідування особи, щодо якої здійснюється досудове розслідування (далі невстановлена особа) отримала пропозицію за грошову винагороду створити Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплект Стандарт Сервіс» ().

Під час розмови невстановлена особа повідомила, що ОСОБА_1 необхідно підписати ряд документів для реєстрації на ім`я останньої суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Комплект стандарт Сервіс» (), надавши таким чином невстановленим досудовим розслідуванням особам можливість використати реєстраційні документи, печатки та права розпоряджатися банківськими рахунками вказаного підприємства з метою прикриття незаконної діяльності.

Розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи про відсутність навиків і досвіду для виконання таких обов`язків, пов`язаних із зайняттям підприємницькою діяльністю. ОСОБА_1 діючи умисно, з корисливих мотивів. не маючи наміру здійснювати господарську діяльність від імені вказаного товариства, погодилась на таку пропозицію.

При цьому, погодившись на вказану пропозицію, згідно досягнутої з невстановленою особою домовленості, ОСОБА_1 , повинна була за обіцяну матеріальну винагороду 3000 гривень передати зазначеній особі копії аркушів свого паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру облікової картки платника податків, а також підписати складені невстановленою особою протокол зборів учасників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» згідно до якого створено вказане підприємство, а його засновником (учасником) та директором обрано ОСОБА_1 а також статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс».

У подальшому ОСОБА_1 , на виконання свого злочинного умислу щодо сприяння у реєстрації (створенні) суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності. Засобами телефонного зв`язку надала невстановленій особі копії сторінок свого паспорта громадянина України та довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків. Які необхідні для складання статутних та реєстраційних документів суб`єкта господарювання (юридичної особи).

Після цього невстановлена особа, на початку січня 2017 року, але до 10.01.2017 року (більш точна дата слідством не встановлена), в невстановленому органом досудового розслідування місці за невстановлених обставин, діючи умисно, виготовила протокол № 1 Установчих зборів засновників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», датований 10.01.2017 року та статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс».

Надалі 10.01.2017 року приблизно о 14 годині 00 хвилин з попередньою домовленістю ОСОБА_1 зустрілась з невстановленою особою перед входом до приміщення приватного нотаріуса, де невстановлена особа повідомила про необхідність підписання реєстраційних документів ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» у нотаріуса, на що вона надала свою згоду.

10.01.2017 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В за адресою: м. Дніпро, вул. Гоголя, 6, офіс 33, надала вказаному нотаріусу свої особисті документи: паспорт серії НОМЕР_1 ,виданий 28.03.212 року Бабушкінським РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру облікової картки податків № НОМЕР_2 .

Після цього ОСОБА_1 , знаючи, що створює ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» без наміру зайняття підприємницькою діяльністю, яка передбачена Статутом товариства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, сприяючи реалізації злочинних намірів невстановленої особи спрямованих на створення суб`єкта підприємницької діяльності ( юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності. Знаючи, що ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» створюється для прикриття незаконної діяльності інших осіб та вона, в цілому, набуває право власності на товариство, реалізовуючи спільно із невстановленою особою злочинний умисел направлений на вчинення фіктивного підприємництва, підписала попередньо складені невстановленою особою реєстраційні та статутні документи ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», а саме:

-протокол №1 Установчих зборів засновників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» датований 10.01.2017, згідно до якого:

1)Створено Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплект Стандарт Сервіс»;

2)Затверджено статутний капітал товариства в розмірі 300 000,00 грн.;

3)Затверджено запропонований на розгляд Учасників Статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс»;

4)Визначено, що вищим органом Товариства є загальні збори учасників Товариства. Визначено та затверджено одноособовий виконавчий орган - директор. Директором Товариства обрано Воробкало Анастасію Ярославівну;

5)Затверджено місцезнаходження ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» - України, Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, буд. 132 «Б»;

6)Визнано та затверджено основні види економічної діяльності Товариства;

7)Затверджено зразки печаток та штампів ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс»;

8)Доручено проведення заходів щодо реєстрації ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» з правом передоручення іншим особам згідно чинного законодавства ОСОБА_1 ,

-статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», затверджений протоколом №1 Установчих зборів засновників, датований 10.01.2017.

Вказані документи, необхідні для здійснення державної реєстрації юридичної особи - ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» в цей же день засвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., необізнаним про злочинні наміри ОСОБА_1 та невстановленої особи.

Ознайомившись таким чином із змістом вказаних документів ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що в дійсності вона не має відношення до складу і компетенції органів управління ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», розміру і порядку формування статутного капіталу та інших фондів, розподілу прибутків та збитків, процедур його реорганізації та ліквідації, ведення фінансово-господарської діяльності, а також інших факторів, пов`язаних з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством, передала невстановленій особі вказані документи, а також довіреність від 10.01.2017 на представництво її інтересів, тим самим сприяючи в створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

В результаті пособницьких дій ОСОБА_1 , у робочий період часу 11.01.2017 невстановлена особа прибула до Костянтинівської районної державної адміністрації, за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова, буд. 156, де передала посадовим особам вказаної державної установи Протокол №1 Установчих зборів засновників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» датований 10.01.2017 та Статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», які стали підставою для проведення державної реєстрації вказаного Товариства, про що в цей же день внесено запис за реєстраційним №1 005214, та внесено відомості про створення ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №41077038.

Зазначені протокол загальних зборів та статут підприємства разом з іншими документами та реквізитами вказаної фіктивної юридичної особи в подальшому використовувались невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності, яка виразилася у відображенні в податковому та бухгалтерському обліках ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» неіснуючих фінансово-господарських операцій в період 2017 року, з метою формування незаконного податкового кредиту з ПДВ підприємствам реального сектору економіки.

Таким чином, ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, без мети ведення фінансово-господарської діяльності, підписавши та передавши невстановленій особі Протокол №1 Установчих зборів засновників ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» датований 10.01.2017 та Статут ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», на підставі яких було створено (зареєстровано) вказану юридичну особу, в порушення вимог ст. 19, 56, 58, 65, 89 Господарського кодексу України, ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 81, 87, 89, 92, 93 Цивільного кодексу України, ст. 1, 4, 12, 15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», ст. 45, 48, 64 Податкового кодексу України, набувши прав власності на підприємство ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» () та одночасно взявши на себе обов`язки, передбачені посадою директора в частині ведення фінансово-господарської діяльності, організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій, усвідомлюючи, покладену на неї відповідальність посадової особи та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи, що не прийматиме жодної участі у подальшому веденні фінансово-господарської діяльності ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», надала можливість невстановленим особам створити суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу), з метою прикриття незаконної діяльності та здійснювати документальне оформлення начебто проведених операцій з купівлі-продажу товарів (надання послуг, виконання робіт) від імені ОСОБА_1 , як засновника та керівника зазначеного підприємства.

Вказаними діями обвинувачена ОСОБА_1 вчинила злочин відповідальність за який передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України, а саме пособництво у фіктивному підприємництві, тобто у створенні суб`єкту підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_1 свою вину у скоєному злочині визнала у повному обсязі, підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, у скоєному розкаялась».

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у пособництві фіктивному підприємництву, тобто сприянні у придбанні суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності шляхом надання засобів та усунення перешкод, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.

З наданих позивачем документів судом встановлено, що первинні документи від імені ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» підписані ОСОБА_1 , яка, згідно вищевказаного вироку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, для прикриття незаконної діяльності невстановлених осіб здійснила реєстрацію підприємства - ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс».

Зазначений вирок набрав законної сили 25.06.2018 року, про що свідчить інформація у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Як зазначив Верховний Суд у своїй Постанові від 11 червня 2018 року у справі №2а-7463/11/2670 (адміністративне провадження №К/9901/22523/18) висновки Верховного Суду України полягають у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, окрім як якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними. Обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким фізичну особу визнано винною у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, не може бути неврахованою судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила зазначений злочин, з нереабілітуючих підстав.

Суд відзначає, що сам факт наявності у позивача податкових чи-то видаткових накладних, виписаних від імені постачальника, або інших документів, складених з посиланням на поставку товарів (послуг) не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Аналогічний правовий висновок був викладений у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 р. по справі № П/811/2247/14 за позовом Приватного підприємства «ТД Бастіон» до Кіровоградської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення.

Також суд відзначає, що підписання договорів, актів здачі прийняття робіт (послуг) сторонами не свідчить про їх реальне надання.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вирок суду, який встановлює фіктивність господарської діяльності контрагента позивача за період, у який такий контрагент мав взаємовідносини з підприємством позивача, не може бути не врахований, оскільки статус фіктивного підприємництва несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть у випадку формального підтвердження її первинними документами.

Первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними.

Статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Сукупність обставин у даній справі, а саме, відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій та наявність доказів створення фіктивного підприємства, яке є учасником господарських взаємовідносин обумовлюють правомірність прийнятого відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення рішення у відповідній частині.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року по справі № 2а-2571/10/0870.

Виходячи з наведеного, надані до матеріалів справи позивачем первинні бухгалтерські документи, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, які засвідчують факт постачання товарів, а тому віднесення до складу податкового кредиту з ПДВ спірних сум по придбанню товарів у ТОВ «Новатор-СТ» по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» є безпідставним.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що на момент здійснення господарських операцій їх учасники були належним чином зареєстрованими юридичними особами та платниками податків, тобто мали спеціальну податкову правосуб`єктність, враховуючи, що факт реального здійснення спірних господарських операцій підтверджується сукупністю складених первинних документів та зареєстрованими згідно вимог ПК України податковими накладними, враховуючи наявність причино-наслідкового зв`язку між здійсненими підприємством операціями з придбання товарно-матеріальних цінностей і послуг та потребою їх використання у власній господарській діяльності, та враховуючи, що законодавство не передбачає відповідальності одного платника податку за неправомірність дій іншого, в діях підприємства відсутні порушення приписів ПК України, а зроблені в акті перевірки висновки стосовно контрагентів позивача ТОВ «ІТ-ТЕХНОМАРК», ТОВ «АГРО МАРКЕТИНГ», ТОВ «АНТУРАЖ КОМПАНІ», ТОВ «Торгівельна Група «Каста» та ТОВ «Делівері груп» в цій частині є хибними і протиправними.

Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Суд вважає, що надані до позову первинні документи по взаємовідносинам позивача із контрагентами ТОВ «ІТ-ТЕХНОМАРК», ТОВ «АГРО МАРКЕТИНГ», ТОВ «АНТУРАЖ КОМПАНІ», ТОВ «Торгівельна Група «Каста» та ТОВ «Делівері груп» підтверджують здійснення господарських операцій, які відображені в бухгалтерській та податковій звітності позивача, та спростовують висновки Акту перевірки про наявність порушень податкового законодавства.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень не зазначив у відзиві на позов, в судовому засіданні жодного доказу щодо недостовірності цих обставин, а також про обізнаність позивача про будь- які недостовірні відомості відносно зазначених контрагентів або його обізнаність щодо порушень податкового законодавства зі сторони зазначених контрагентів та причетність до цих порушень позивача. Таких доказів не містить і Акт перевірки відносно позивача.

Крім того, наявність порушень податкового законодавства зі сторони контрагентів по ланцюгу господарських відносин (несплата податків, притягнення до відповідальності) не може бути безумовною підставою для визначення податкових зобов`язань позивачу, оскільки позивач не може нести відповідальність за порушення податкового законодавства своїми контрагентами. Жодна норма законодавства не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-ІV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив щодо зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ: Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності. Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється згідно вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Новатор-СТ (вул. Кричевського, б. 37, м. Харків, 61027, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області про збільшення ТОВ Новатор-СТ суми грошового зобов`язання з ПДВ на суму 402506, 00 грн. (чотириста дві тисячі п`ятсот шість гривень) за податковими зобов`язаннями та 100626, 50 грн. (сто тисяч шістсот двадцять шість гривень 50 копійок) за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 30.07.2018 Головного управління ДФС у Харківській області про зменшення ТОВ Новатор-СТ розміру від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 196428, 00 (сто дев`яносто шість тисяч чотириста двадцять вісім гривень) в частині такого зменшення на суму 109100,00 грн. (сто дев`ять тисяч сто гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Новатор-СТ (вул. Кричевського, б. 37, м. Харків, 61027, ) сплачену суму судового збору в розмірі 9183, 49 грн. (дев`ять тисяч сто вісімдесят три гривні 49 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 22 березня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.