Справа № 200/14376/18-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 р. Справа№200/14376/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., при секретарі Мурашко Д.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, 84122, АДРЕСА_1) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецької області (ідентифікаційний код 39406028, 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114). Просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.05.2018 №0-0522, яким визначено податкове зобовязання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості 18101300 за 2017 рік у сумі 8396,16 грн. В обґрунтування позову зазначив, що належна позивачу нежитлова будівля за адресою м.Словянськ по вул.Карла Маркса №77ж, як будівля промисловості, не є обєктом оподаткування в силу приписів п.п. є 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України і податок на нерухоме майно на них не повинен нараховуватися, а відтак, оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

21 грудня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

18 лютого 2018 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

14 січня 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що у звязку з тим, що нерухомість знаходиться у власності фізичної особи, пільги визначені підпунктами «є» та «ж» пункту 266.2.2 ст. 266 Податкового кодексу України до даних обєктів не застосовуються. З огляду на викладені у відзиві обставини, відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 на праві власності належить нежитлова будівля, склад готової продукції площею 2623,8 кв.м., що знаходиться за адресою м.Словянськ по вул.Карла Маркса №77ж, розташована на земельній ділянці площею 0,5839 га (договір купівлі-продажу від 03.08.2012).

4 травня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0522, яким позивачу, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст .266 Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобовязання за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості за 2017 рік у розмірі 8396,16 грн.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Пунктом 6.3 ст.6 ПК України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п. 7.3 ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 Податкового кодексу України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Приписами пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З системного аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку, що у разі наявності обєкта оподаткування з податку на нерухоме майно, платник податку, зобовязаний сплатити суму податку обчисленого контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з п.п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п.266.3.1, п.п.266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

У свою чергу, за приписами п. є п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є обєктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. При цьому, законодавець не визначає жодних обмежень щодо використання чи невикористання таких обєктів.

Суд зауважує, що об'єктом оподаткування є об'єкт нерухомості, а не суб'єкт як власник такої нерухомості. Таким чином, при визначенні бази оподаткування визначальними ознаками в даному випадку є саме ознаки нерухомості, а не ознаки її власника. Отже, база оподаткування повинна визначатися без урахування організаційно-правової форми власника та виду здійснення підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи і не спростовується сторонами, ОСОБА_3 на праві власності належить нежитлова нерухомість - склад готової продукції площею 2623,8 кв.м., що знаходиться за адресою м.Словянськ по вул.Карла Маркса №77ж.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.03.2014 ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,5839 га, яка продана відповідно до заяви для обслуговування нежитлової будівлі, складу готової продукції.

Отже, оскільки будівля промисловості, складське приміщення не є обєктом оподаткування у розумінні з п.п. є 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а належні позивачу комплекс будівель та споруд, у свою чергу, за своїми характеристиками та цільовим використанням відповідає категорії будівель промисловості.

За таких обставин, суд вважає, що у відповідача відсутні законні підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення, якими позивачу визначено суму податкового зобовязання за 2017 рік за платежем Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом 31.01.2018 в адміністративній справи № 822/2624/16 з подібних правовідносин (№71939089 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

З огляду на це, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції від 17.12.2018 №0.0..1 підлягає присудженю за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 4 травня 2018 року №0-0522.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39406028, 87526, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 130 Таганрозької дивізії, будинок 114) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, 84122, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 грн.

Вступна та резолютивні частини рішення оголошені у судовому засіданні 18 березня 2019 року. Повний текст рішення складено 22 березня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кошкош О.О.