Справа № 807/569/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1346/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Далекорей С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року (прийняте у м. Ужгород суддею Калинич Я.М.; складене у повному обсязі 28 грудня 2018 року) в адміністративній справі №807/569/18за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ в Закарпатській області) щодо незарахування йому стажу роботи в колгоспі «Путь Ильича» за період з 03.05.1989 по 26.10.1990;

- зобов'язати ГУ ПФУ в Закарпатській області зарахувати до трудового стажу при нарахуванні йому пенсії періоду роботи в колгоспі «Путь Ильича» за період з 03.05.1989 по 26.10.1990.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що пенсійний орган безпідставно не врахував трудовий стаж в колгоспі «Путь Ильича», у якому він безперервно працював з 03.05.1989 по 26.10.1990, оскільки згідно трудової книжки він був прийнятий на роботу на посаду слюсаря у колгосп «Путь Ильича» та звільнений, що підтверджується відповідними записами, завіреними печаткою та підписом. Посилаючись на ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», вважає бездіяльність відповідача щодо незарахування йому стажу роботи в колгоспі неправомірною та просить зарахувати період з 03.05.1989 по 26.10.1990 до трудового стажу при нарахуванні йому пенсії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_4, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та за неправильного застосування норм матеріального права. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що його трудова книжка заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. Тому, ненадання довідки про фактично відпрацьовані трудодні для призначення пенсії, як зазначено у листі відповідача від 22.12.2017 за вих.№16077/03.01, не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист, щодо вирішення питань надання пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до законодавства України.

Представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, у якому повністю погодився із рішенням суду першої інстанції; вважає, що суд першої інстанції надав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи та вірно застосував норми законодавства. Вказує, що оскільки для підтвердження стажу роботи в колгоспі за період з 03.05.1989 по 26.10.1990 відсутня довідка, запис у трудовій книжці про фактично відпрацьовані трудодні, а також архівним відділом не підтверджено період роботи в колгоспі, то цей період не може бути зарахований до загального страхового стажу.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав

Як встановлено судом, ОСОБА_4 згідно з копії трудової книжки 03.05.1989 наказом №3 від 04.05.1989 був прийнятий в колгосп «Путь Ильича» на посаду слюсаря, а 26.10.1990 наказом №10 від 24.10.1990 був звільнений з колгоспу у зв'язку з навчанням (а.с.10, зворот).

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 10.11.2017 за №232о/с позивача було звільнено зі служби в поліції (а.с.12).

ГУ ПН України було скеровано до ГУ ПФУ в Закарпатській області подання від 24.11.2017 за №164 про призначення пенсії ОСОБА_4 Згідно цього подання, станом на день звільнення - 10.11.2017, стаж служби позивача в поліції 18 років 03 місяці 25 днів, а загальний трудовий стаж - 26 років 02 місяці 04 дні(а.с.21).

Вказаним поданням зазначено перелік документів для призначення пенсії, які додавалися, а саме: заява, копія паспорту, копія трудової книжки, довідка з місця проживання, грошовий атестат, довідка про ДВГЗ, ідентифікаційний код, реквізити банку, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження, довідка з соцзахисту, довідка про навчання, копія диплому, архівна довідка з ДВНЗ, копія переліку прослуханих дисциплін, копія тимчасового посвідчення.

Розглянувши подані документи ГУ ПФУ в Закарпатській області було встановлено, що у трудової книжці колгоспника ОСОБА_4 не зроблені записи, які відображають відомості про трудову участь колгоспника, не зазначено встановлений річний мінімум трудової участі, а також про його виконання.

Листом відповідача від 22.12.2017 за вих. №16077/03.01 було повідомлено заявника, що для врахування періоду роботи в колгоспі необхідно надати довідку про фактично відпрацьовані трудодні.

07 березня 2018 року на засіданні комісії для розгляду питань, пов'язаних з визначенням (перерахунком) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ГУ ПФУ в Закарпатській області, було розглянуто питання про призначення пенсії за вислугу років гр.ОСОБА_4

Комісія встановила, що згідно подання ГУНП України в Закарпатській області про призначення пенсії страховий стаж ОСОБА_4 складає 26 років 02 місяці, із них 18 років 03 місяці складає військова служба.

Згідно із пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з них не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба.

Відповідно до статті 56 Законом України «Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991, при обчисленій стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Оскільки, для підтвердження стажу роботи в колгоспі за період з 03.05.1989 по 26.10.1990 відсутня довідка або запис у трудовій книжці про фактично відпрацьовані трудодні даний період не може бути зарахований до загального страхового стажу. Наявний загальний страховий стаж складає 23 роки 09 місяців. А тому, оскільки підтвердженого на даний час страхового стажу недостатньо для призначення пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - відмовлено в призначенні пенсії гр. ОСОБА_4 та рекомендовано надати необхідні документи, що підтверджують стаж роботи в колгоспі за період з 03.05.1989 по 26.10.1990.

Вважаючи таку відмову неправомірною, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах, оскільки в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо неправомірності дій відповідача, що полягають в незарахуванні кількості днів до загального стажу.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Щодо покликань на те, що в архівній довідці, виданої архівним відділом Палкінського району Псковської області Російської Федерації, чітко зазначено, що серед документації колгоспу «Путь Ильича» ОСОБА_4 не значиться, необхідно вказати, що архівна довідка про відсутність документів колгоспу «Путь Ильича» на зберіганні в цьому архіві, не може нівелювати відомості трудової книжки, оформлені належним чином, та бути підставою для відмови у позові, тобто позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист, щодо вирішення питань надання йому пенсії, оскільки основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І якщо при ліквідації відповідного колгоспу документи не передавалися або не збереглися в архівній установі, то вини особи у цьому немає.

Відносно покликань на те, що позивача прийнято в колгосп на роботу наказом №3 від 04.05.1989 з 03.05.1989 на посаду слюсаря, а трудова книжка заповнена 03.05.1989як на водія, тобто заднім числом, необхідно вказати таке.

Згідно п.п.1 розділу 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях від 20.06.1974 №162, яка діяла на час працевлаштування позивача, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників та службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів,в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови,якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Отже, чинне на той час трудове законодавство регламентувало оформлення трудових відносин із записом у трудову книжку не пізніше, як через 5 днів з моменту допуску до роботи.

Відповідно до п.2.10 абз.4 вказаної Інструкції професія або спеціальність записуються в трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належно оформленого документа.

Як зазначив апелянт, спочатку його хотіли взяти на роботу до колгоспу водієм, але так як він навчався і отримав посвідчення водія в кінці місяця - 31.05.1989, то його прийняли на роботу слюсарем, у зв'язку з чим запис на першій сторінці трудової книжки був «водій».

Крім цього,із оглянутого в судовому засіданні колегією суддів оригіналу трудової книжки ОСОБА_4 встановлено, що запис про спірний період роботи з 03.05.1989 по 26.10.1990 засвідчений відповідною печаткою, підписом і дефектів, виправлень, неточностей запису не має.

Відтак, апеляційний суд констатує, що самостійно позивач не міг зробити відповідний запис в трудову книжку щодо працевлаштування та звільнення у колгоспі «Путь Ильича» за 1989-1990рр. Крім того, у хронологічному порядку записані всі інші відомості про навчання та роботу позивача, тому апелянт жодним чином не міг самостійно зробити записи та поставити печатки колгоспу.

Також, трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, тому ненадання довідки про фактично відпрацьовані трудодні для призначення пенсії, як зазначено у листі відповідача від 22.12.2017 за вих.№ 16077/03.01 не може бути підставою для позбавлення апелянта права на соціальний захист, щодо вирішення питань надання пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до законодавства України.

Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, колегія суддів дійшла переконання, що ГУПФУ в Закарпатській області необґрунтовано та безпідставно відмовило апелянту в призначенні пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки останній дійсно працював у колгоспі «Путь Ильича» з 03.05.1989 по 26.10.1990 про, що свідчить запис в трудовій книжці серії РОС №2846818 (а.с. 10).

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року в адміністративній справі № 807/569/18 скасувати.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо незарахування ОСОБА_4 стажу роботи в колгоспі «Путь Ильича» за період з 03.05.1989 по 26.10.1990.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до трудового стажу при нарахуванні пенсії ОСОБА_4 період роботи в колгоспі «Путь Ильича» з 03.05.1989 по 26.10.1990.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 25 березня 2019 року.