Справа № 440/760/19
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/760/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, у якій просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу з липня 2015 року; зобов'язати відповідача поновити позивачу нарахування та виплату пенсії за віком, погасити заборгованість з пенсійних виплат з липня 2015 року; звернути рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що з 2009 року він перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Краснодон Луганської області та отримував пенсію за віком. З 01 грудня 2014 року ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію в Кременчуцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області. Однак, відповідачем всупереч положенням статті 46 Конституції України та статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01 липня 2015 року позивачу припинено виплату пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

22 березня 2019 року до суду надійшов відзив на позов, у яком відповідач зазначив, що з 01 грудня 2014 року позивач отримує пенсію за віком як внутрішньо переміщена особа. З 01 липня 2016 року Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області відповідачу припинено виплату пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05 листопада 2014 року "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", при цьому розпорядження про припинення виплати пенсії управлінням не приймалось, оскільки таке припинення здійснене автоматизованою системою. 19 лютого 2018 року управлінням прийнято розпорядження про закриття особового рахунку позивача з 01 липня 2016 року у зв'язку з вибуттям останнього за місцем реєстрації. Крім того, позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом, а наведені позивачем підстави для поновлення такого строку не є поважними /а.с. 16-19/.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААЗ № НОМЕР_1 від 11 січня 2013 року /а.с. 9-11/.

З грудня 2014 року ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію за віком в Кременчуцькому управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області.

Згідно із довідкою Кременчуцького управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 396 від 19 березня 2019 року ОСОБА_1 припинено виплату пенсії з 01 липня 2016 року /а.с. 21/.

Розпорядженням Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 19 лютого 2018 року закрито особовий рахунок позивача у зв'язку з вибуттям останнього за місцем реєстрації /а.с. 24/.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо виплати пенсії, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Перш за все слід зазначити, що вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом, суд врахував правову позицію Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, викладену у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 644/6336/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 72486578), від 20 березня 2018 року у справі № 573/1759/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 72867016), від 19 червня 2018 року у справі № 646/6250/17 (реєстраційний номер в ЄДРСР 74820954), від 10 липня 2018 року у справі № 319/634/17(2-а/319/28/2017) (реєстраційний номер в ЄДРСР 75227786) та дійшов висновку, що строк звернення до адміністративного суду позивачем не порушений.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (надалі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно зі статтею 47 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній до 01 січня 2017 року) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно зі статтею 47 Закону № 1058-IV (у редакції, чинній після 01 січня 2017 року) пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Приписами частини першої статті 49 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону /частина друга статті 49 Закону № 1058-IV/.

Суд зауважує, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав, не визначених цією нормою, лише у випадках, передбачених законом.

Припинення виплати пенсії повинно оформлюватися відповідним рішенням територіального органу Пенсійного фонду, проте у спірних правовідносинах таке рішення не приймалось, що свідчить про недотримання відповідачем встановленого частиною першою статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" порядку вирішення цього питання.

Незважаючи на відсутність передбаченого законом рішення, відповідачем були вчинені дії щодо припинення виплати вже призначеної пенсії.

При цьому підставою для припинення виплати пенсії позивачу відповідач у відзиві зазначив положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" № 637 від 05 листопада 2014 року та відсутність у матеріалах пенсійної справи заяви позивача про виплату пенсії на поточний рахунок, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України".

Так, пунктом 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України /в редакції, чинній на час припинення виплати пенсії позивачу/ установлено, що починаючи з 01 липня 2016 року виплата соціальних виплат за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"; для ідентифікації одержувачів соціальних виплат, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати їм соціальних виплат здійснюється емісія платіжних карток із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

Дійсно, за змістом наведеної норми з 01 липня 2016 року умовою виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк України".

Втім, постанова Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" № 637 від 05 листопада 2014 року є підзаконним нормативно-правовим актом і не може встановлювати порядок виплати пенсій, відмінний від встановленого законом.

Виходячи з принципу пріоритетності Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" над постановою Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" № 637 від 05 листопада 2014 року, до 01 січня 2017 року пенсія могла перераховуватися на визначений пенсіонером банківський рахунок. А відтак, посилання відповідача на відсутність у матеріалах пенсійної справи заяви позивача про виплату пенсії на поточний рахунок, відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України", як на підставу припинення виплати пенсії з 01 липня 2016 року, є безпідставним.

Крім того, відсутність у особи відкритого рахунку в ПАТ "Державний ощадний банк України" не є передбаченою законом підставою припинення виплати пенсії.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні /пункт 25/, прийнятому у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі статті 1 Першого протоколу.

У рішенні /пункт 25/, прийнятому у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тож, припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законом підстав та без прийняття відповідного рішення, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії, тоді як право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що виплата пенсії ОСОБА_1 припинена з 01 липня 2016 року, а тому поновлення виплати пенсії позивачу має бути здійснено з дати припинення такої виплати, тобто з 01 липня 2016 року.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії позивачу з 01 липня 2015 року по 30 червня 2016 року та зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість за цей перід, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Обираючи спосіб захисту прушених прав позивача, суд вважає за необхідне, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2016 року.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Клопотання позивача про звернення рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Перелік судових рішень, які виконуються негайно, визначено положеннями статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу пункту 1 частини 1 якої негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи ту обставину, що судом питання про стягнення конкретно визначеної суми пенсії не вирішується, а вирішується вимога позивача зобов'язального характеру, а саме: про зобов'язання Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області поновити виплату пенсії та виплатити заборгованість, то вказане рішення не відноситься до рішень, які виконуються негайно.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати звіт про виконання судового рішення суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення такого зобов'язання на суб'єкта владних повноважень є правом, а не обов'язком суду.

Крім того, суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання цього судового рішення.

Зважаючи на те, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року позивача звільнено від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат в розумінні статті 139 Кодексу адміністративного судочинства відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: вул. Урицького, 56, м. Краснодон, Луганська область; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1) до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Велика Набережна, 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39630, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2016 року.

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Велика набережна, 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39630, ) поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (місце реєстрації: вул. Урицького, 56, м. Краснодон, Луганська область; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_1) з 01 липня 2016 року та виплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01 липня 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя ОСОБА_2