Справа № 826/24123/15
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2019 року

Київ

справа №826/24123/15

адміністративне провадження №К/9901/47273/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2018р. (суддя - Каракашьян С.К.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018р. (судді - Губська Л.В., Вівдиченко Т.Р., Федотов І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (далі - Уповноважена особа Фонду) щодо визнання нікчемними транзакції (операції) від 28.11.2014р. по перерахуванню коштів в сумі 200000 грн на її поточний рахунок від юридичної особи - клієнта банку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», що була здійснена з призначенням платежу «оплата по безвідсотковій позики №3 від 21.11.2014р. без ПДВ», а також договору банківського вкладу №001-07978-301214 від 30.12.2014р.;

встановити відсутність у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» повноважень щодо списання відкритих на її ім'я рахунків в ПАТ «Дельта Банк» належних їй грошових коштів у розмірі 184813,69 грн на користь ПрАТ «СК «Юнівес»;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про включення її до Переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та про збільшення сум, що підлягають відшкодуванню за її рахунок, якій необхідно здійснити виплату відшкодування кошова за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 184813,69 грн;

зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) здійснити їй відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду в розмірі 184813,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є вкладником в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач протиправно не включив її до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки таке невключення суперечить вимогам закону та порушує її право, як вкладника, на отримання гарантованої суми вкладу. Вважає, що віднесення її договору банківського вкладу до нікчемного на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 зазначеного Закону є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2018р. позов задоволено частково.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до Переліку вкладників щодо включення позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018р. скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» щодо визнання нікчемними транзакції (операції) від 28.11.2014р. по перерахуванню коштів в сумі 200000 грн на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта банку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», що була здійснена з призначенням платежу «оплата по безвідсотковій позики №3 від 21.11.2014р. без ПДВ», а також договору банківського вкладу №001-07978-301214 від 30.12.2014р., та в цій частині позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» №813 від 16.09.2015р. в частині визнання нікчемними договору банківського вкладу №001-07978-301214 від 30.12.2014р. та транзакції (операції) від 28.11.2014р. по перерахуванню коштів в сумі 200000 грн на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта банку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», що була здійснена з призначенням платежу «оплата по безвідсотковій позики №3 від 21.11.2014р. без ПДВ».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилась Уповноважена особа Фонду, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати їх рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що дії Уповноваженої особи Фонду повністю відповідають положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», перевіркою виявлено, що договір банківського вкладу, укладений між позивачем та банком, має ознаки нікчемності правочину на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 цього Закону, зокрема, такого, що призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, а тому до нього правомірно застосовано відповідні наслідки.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить суд залишити касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Згідно частин 1, 2, 5, 6 статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 38 цього Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстави, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Частиною 4 статті 38 цього Закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.10.2014р. постановою Правління Національною банку України №692/БТ, з відміткою «банківська таємниця», «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.

21.11.2014р. між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» укладено Договір безготівкової позики №3, за умовами якого страховою компанією надано позивачу у позику грошові кошти в розмірі 200000 грн, які останній зобов'язується повернути в строк до 28.02.2015р. (а.с. 16)

30.12.2014р. між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір №001-07978-301214 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях НОМЕР_2. (а.с. 12)

Відповідно до пункту 1.2 Договору сума вкладу складає 150000.

Пунктом 1.8 Договору визначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Згідно платіжного доручення №43820905 від 30.12.2014р. на вкладний (депозитний) рахунок позивача надійшли грошові кошти в сумі 150000 грн. (а.с. 13)

Також судами встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 віднесено ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та визнано такою, що втратила чинність постанову від 30.10.2014р. №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних».

02.03.2015р. Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №51 про початок процедури виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 03.03.2015р. по 02.06.2015р.

Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду від 08.04.2015р. №71 та від 03.08.2015р. №147 вирішено продовжити строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» по 02.10.2015р.

16.09.2015р. у зв'язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» нікчемних правочинів відповідно до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом, Уповноваженою особою Фонду прийнято наказ №813 про застосування наслідків нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), перелік яких наведено у Додатку №1 до наказу №813.

Застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якими було здійснено перерахування коштів на вклади як третіми особами, так і власниками депозитного рахунку, згідно переліку, наведеному у Додатку №1 до наказу №813.

Листом від 29.09.2015р. №9294/162 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача про нікчемність транзакції (операції) від 28.11.2014р. по перерахуванню коштів в сумі 200000 грн на поточний (картковий рахунок позивача НОМЕР_1 від юридичної особі - клієнта банку ПАТ «СК «Юнівес», що була здійснена з призначенням платежу «оплата по договору безготівкової позики №3 від 21.11.2014р.», а також договору банківського вкладу №001-07978-301214, на який були залучені кошти, отримані внаслідок зазначеної нікчемної транзакції згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (а.с. 15)

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації банку, призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку, визначені статтями 37, 38, 51, частинами 1, 2 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. строком на два роки з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно.

Оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» опубліковано у газеті «Голос України» від 08.10.2015р. №187 (6191).

Судами встановлено, що у Загальному реєстрі вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування вкладів відсутнє відшкодування за вказаними вкладами позивача на загальну суму 184813,69 грн, а у банку-агенті відсутній відповідний переказ на ім'я позивача.

Судами встановлено, що договір банківського вкладу позивача визнано нікчемним на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим її не включено до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходив з того, що ані Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», ані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не надано до суду жодного розпорядчого документа Уповноваженої особи Фонду одо визнання нікчемними транзакції (операції) від 28.11.2014р. по перерахуванню коштів в сумі 200000 грн на поточний рахунок позивача НОМЕР_3 юридичної особи - клієнта банку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», а також договору банківського вкладу №001-07978-301214 від 30.12.2014р., а тому з огляду на ненадання відповідачами жодного розпорядчого документа, наказу, який б підтверджував нікчемність вищевказаних транзакцій та договорів позивача, відсутні підстави щодо неподання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації до переліку вкладників щодо включення позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними транзакції (операції) від 28.11.2014р., суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачу направлено лист від 29.09.2015р. №9294/162 «повідомлення про нікчемність правочину» за підписом представника АТ «Дельта Банк», проте вказаний лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а сам по собі лист не створює жодних прав та обов'язків особі, якій його адресовано, а відтак, визнання його протиправним та скасування жодним чином не може поновити порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів позивача за її вкладом у ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 182343,34 грн суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування здійснюється на підставі Загального реєстру вкладників, інформація до якого потрапляє внаслідок дій Уповноваженої особи Фонду, а не за рахунок дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб права позивача у спірних правовідносинах не порушені, а позов до Фонду заявлений передчасно.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про встановлення відсутності повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» щодо списання з відкритих на ім'я позивача рахунків в ПАТ «Дельта Банк» належних позивачу грошових коштів у розмірі 184813,69 грн на користь ПАТ «СК «Юнівес» суд першої інстанції виходив з того, що з такими вимогами щодо наявності чи відсутності компетенції (повноважень) відповідача - суб'єкта владних повноважень позивач відповідно до положень закону не має права звертатись до суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними транзакції (операції), суд апеляційної інстанції виходив з того, що в розумінні статті 2 Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладом є кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. А тому позивач в розумінні даної норми є вкладником банку, оскільки має власний поточний та депозитний рахунки, на яких розміщені кошти.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що в розумінні статті 177 Цивільного кодексу України грошові кошти позивача є об'єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., практики Європейського суду з прав людини та статті 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом. В той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, що є предметом даного спору.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, проте в той же час таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку, який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Також апеляційний суд виходив з того, що доказів на підтвердження нікчемності договору банківського вкладу позивача (спрямованості цього правочину на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) Уповноваженою особою Фонду не наведено, оскільки умови договору банківського вкладу (депозиту) є типовими, та з них не вбачається, які саме пільги або переваги отримав (міг би отримати) позивач. При цьому суд виходив з того, що за обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені Законом України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстави визнання правочину нікчемним, таке рішення суб'єкта владних повноваження не є обґрунтованим.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що договір банківського вкладу укладений і кошти на депозитний банківський рахунок в ПАТ «Дельта Банк» внесено до запровадження тимчасової адміністрації банку.

Апеляційний суд виходив з безпідставності доводів Уповноваженої особи Фонду про те, що договором банківського вкладу (депозиту) позивача не передбачено перерахування коштів на її рахунок з поточного рахунку іншої особи, оскільки у повідомленні №9294/162 від 29.09.2015р., яке є предметом цього спору, такі підстави визнання правочину нікчемним, не вказувались, а кошти на депозитний рахунок перераховані позивачем з свого поточного рахунку, а не з рахунку третьої особи.

Щодо належності спірної суми ПАТ «СК «Юнівес» суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. При цьому договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В свою чергу відповідно до статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, а тому за висновком апеляційного суду кошти, розміщені на поточному рахунку позивача, з моменту зарахування їх на цей рахунок є власністю позивача.

При цьому суд виходив з відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження пов'язаності позивача з ПАТ «СК «Юнівес», яка надала позивачу безвідсоткову позику, що, в свою чергу, свідчить про намагання вказаної юридичної особи незаконно отримати через фізичних осіб грошові кошти за рахунок Фонду. Крім того, частина коштів була використана позивачем, що фактично підтверджує визнання відповідачами її права на отримання коштів за рахунок Фонду.

Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що лід також зазначити, що відповідно до положень статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею, а тому постанова Правління Національного банку України від 30.10.2014р. № 692/БТ, якою до ПАТ «Дельта Банк» застосовано заходи впливу, є банківською таємницею, а тому про неї не було і не могло бути відомо позивачу на момент укладення правочину, що також вказує на добросовісність його дій у спірних правовідносинах.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» про визнання нікчемними договору банківського вкладу позивача, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наказ Уповноваженої особи Фонду №813 від 16.09.2015р., яким визнано нікчемним договір банківського вкладу позивача не скасовано, а тому задоволення позовних вимог про вчинення Уповноваженою особою Фонду дій щодо подання до Фонду гарантування вкладів доповнення до переліку щодо позивача, як вкладника, за умови чинності цього наказу буде суперечити вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенню про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів частково погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що між позивачем та банком укладено договір банківського вкладу, позивач в силу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідає вимогам до вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, відповідач протиправно не подав до Фонду інформацію щодо позивача про наявність таких підстав, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про часткове задоволення позову.

Така обставина як наявність руху коштів по рахункам інших клієнтів банку, які мали на той час великі вклади, та відповідно до яких в цей час проводились операції по рахункам вкладників, не може бути підставою для відмови позивачу у включенні його до переліку вкладників.

Крім того, предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідачів передбачених законом підстав для невключення позивача до Переліку вкладників і відповідно правомірності в зв'язку з цим їх дій та бездіяльності.

В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі.

Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

В той же час, у постанові від 04.07.2018р. №819/353/16 Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії щодо можливості розгляду в судовому порядку позовних вимог щодо визнання відповідачем нікчемним укладеного з позивачем договору.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що встановлена правова природа рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання правочинів нікчемними унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку.

Відповідно до пункту 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині позовних вимог щодо нікчемності правочину із закриттям в цій частині провадження у справі, а в решті - залишенню без змін.

Керуючись статтями 238, 349, 350, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2018р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018р. скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» №813 від 16.09.2015р. в частині визнання нікчемними договору банківського вкладу №001-07978-301214 від 30.12.2014р. та транзакції (операції) від 28.11.2014р. по перерахуванню коштів в сумі 200000 грн на поточний рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта банку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», що була здійснена з призначенням платежу «оплата по безвідсотковій позики №3 від 21.11.2014р. без ПДВ», а провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити.

В решті рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2018р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук