Справа № 160/1039/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1039/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (суддя Неклеса О.М.) у справі №160/1039/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дії (бездіяльності) неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати дії (бездіяльність) органу влади - Міністерства юстиції України який на тій підставі, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до її компетенції видає наказ від 28.11.2018 №4321/7 та відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 від 12.10.2018р. зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.10.2018р. за №33106-33-18, що подана на дії державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_3, Камянський міський нотаріальний округ Дніпропетровська, який без наявності право установчих документів або судового рішення, реєструє право власності на обєкт нерухомого майна неправомірними;

- зобовязати Міністерство юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_2 від 12.10.2018р. поданого в інтересах ОСОБА_1 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.10.2018р. за №33106-33-18 на неправомірні дії державного реєстратора Приватного нотаріусу ОСОБА_3, Камянський міський нотаріальний округ Дніпропетровська області по суті відповідно до його повноважень.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява від імені ОСОБА_1 подана та підписана представником за довіреністю ОСОБА_2 Втім, доказів на підтвердження своїх повноважень, як адвоката, останнім не надано. З цих підстав суд дійшов висновку, що позов підписано особою, яка не має права її підписувати, у звязку з чим наявні підстави для його повернення позивачу на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі суду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що 10.05.2017 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 правочин щодо представництва його інтересів, який в подальшому було нотаріально завірено та зареєстровано у визначеному законом порядку.

Вказаний правочин не скасовано. Відповідно до цього правочину ОСОБА_2 наділено правом подавати позовні заяви в інтересах ОСОБА_1 За позицією скаржника, відмовивши в прийнятті позовної заяви до розгляду, суд першої інстанції звузив право позивача на захист, що протирічить статті 22 Конституції України, та обмежив права позивача на доступ до правосуддя, що є порушенням статті 6 Європейської конвенції з прав людини. Зазначає, що питання участі у справі представника ОСОБА_1 безпосередньо у судовому засіданні повинно вирішуватися судом після прийняття позовної заяви окремою ухвалою, після розгляду клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з оскарженої ухвали суду першої інстанції, підставою для повернення позову стало те, що позов підписано особою, яка не має права її підписувати.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позовну заяву від імені позивача підписано його представником за довіреністю ОСОБА_2

Згідно із частиною 1 статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року №1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2, в силу положень якої представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення здійснюється виключно адвокатами.

Частина четверта цієї ж статті передбачає, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно частини 1 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність (частина 2 статті 57 КАС України).

Відповідно до закріпленого в пункті 20 частини 1 статті 4 цього Кодексу визначення адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - це адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо:

1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію;

3) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

4) припинення за зверненням суб'єкта владних повноважень юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців у випадках, визначених законом, чи відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців;

5) оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо в'їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію;

6) оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

7) стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження;

8) типові справи;

9) оскарження нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині;

10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження;

11) перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

Таким чином, наведеною нормою процесуального законодавства передбачено як конкретні категорії справ, які в силу закону, відносяться до справ незначної складності, так і право суду визначити справу, якщо інше прямо не передбачено законом, як справу незначної складності (п.10).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом оскарження у цій справі є неправомірні дії (бездіяльність) центрального органу влади - Міністерства юстиції України щодо не розгляду скарги на дії державного реєстратора приватного нотаріуса.

Отже, з огляду на предмет спору, дана справа не відноситься до категорії справ, які в силу закону, відносяться до справ незначної складності.

Судом першої інстанції також не визначено цю справу як справу незначної складності. Так, встановивши підстави заявленого позову, характер спірних правовідносин, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що ця справа потребує визначення обставин, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо, що є завданням підготовчого провадження.

Таким чином, ця справа не відноситься до справ незначної складності в силу закону, не визначена судом першої інстанції як справа незначної складності, що виключає можливість здійснення представництва фізичною особою згідно частини 2 статті 57 КАС України.

За змістом абзацу 1 підпункту 11 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" представництво відповідно до статті 131-2 цієї Конституції виключно адвокатами у судах першої інстанції здійснюється з 01 січня 2019 року.

В силу положень частини 4 статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як зазначалося вище, позовна заява підписана представником позивача за довіреністю ОСОБА_2, втім відповідних документів, що вказаний представник позивача є адвокатом та відповідно довіреності або ордеру на підтвердження своїх повноважень як адвоката, суду не було надано.

З огляду на викладені вимоги закону та зважаючи, що позовна заява ОСОБА_1 підписана представником позивача без подання доказів на підтвердження таких його повноважень, тобто, фактично особою, яка не має права її підписувати, суд апеляційної інстанції вважає, що остання обґрунтовано повернута ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а тому підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Слід також зазначити, що повернення позовної заяви не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду першої інстанції з позовною заявою особисто або через представника, надавши при цьому належним чином оформлені документи, що підтверджують його повноваження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року по справі №160/1039/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, які визначені ст..329 КАС України.

Повне судове рішення складено 19.03.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк