Справа № 120/630/19-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 березня 2019 р. Справа № 120/630/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 21010)

до: Управління Держпраці у Вінницькій області (, адреса: вул. Магістрацька, 37, м. Вінниця, Вінницька область, 21050)

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, 21010) до управління Держпраці у Вінницькій області (, адреса: вул. Магістрацька, 37, м. Вінниця, Вінницька область, 21050) про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04.12.2018 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області ОСОБА_4 розглянуто справу про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування від 09.11.2018 року № ВН 787/194/НП/АВ щодо додержання законодавства про працю фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ВН 1787194/НП/АВ/П/ТД-ФС.

Позивач наголосила, що Управлінням Держпраці внесено до постанови від 04.12.2018 року № ВН 1787194/НП/АВ/П/ТД-ФС недостовірні дані про виконання вимог пункту 6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 року щодо письмового повідомлення роботодавця не пізніше ніж за пять днів до дати розгляду, що дало можливість провести розгляд справи без її участі. При цьому, жодних пояснень позивач під час інспекційного відвідування не надавала.

Вважаючи, що висновки, викладені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а постанова, прийнята на підставі вказаного акту, є протиправною та підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.03.2019 року задоволено клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову шляхом: зупинення дії Постанови управління Держпраці у Вінницькій області № ВН 1787194/НП/АВ/П/ТД-ФС від 04.12.2018 року до набрання законної сили рішення в адміністративні справі № 120/630/19-а; зупинення стягнення штрафу на підставі Постанови управління Держпраці у Вінницькій області № ВН 1787194/НП/АВ/П/ТД-ФС до набрання законної сили рішення в адміністративні справі № 120/630/19-а.

14.03.2019 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив, у якому зазначено, що 08.11.2018 року головним державним інспектором Гаєвим С.О., за участю головного державного інспектора Хащевого А.І., здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3, за місцем її діяльності, а саме: кафе «ASADO» по 5 провул. Гніванського шосе, м. Вінниця. Під час інспекційного відвідування, виявлено перебування однієї особи чоловічої статі - ОСОБА_5, який виконував функції, притаманні професії «бармена» код КП 5123 за класифікатором професій ДК 003:2010, однак трудовий договір з ним укладено не було. Проте у своїх письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що проходить стажування з 05.11.2018 року на посаду бармена в кафе «ASADO», а також зазначив, що працює з 12.00 до 24.00 години, при цьому вказав, що трудовий договір з ним не укладено.

За результатами перевірки складено акт, яким зафіксовано порушення вимог законодавства про працю, та винесено постанову № ВН 1787194/НП/АВ/П/ТД-ФС від 04.12.2018 року про накладення штрафу відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що дії посадових осіб Управління Держпраці у Вінницькій області є правомірними та просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ФОП ОСОБА_3 з 06.10.2015 року перебуває на обліку як платник податків у Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та здійснює економічну діяльність, згідно національного класифікатора України, затвердженого наказом Держкомстату від 29.11.2010 р. № 530: 56.30 Обслуговування напоями.

Згідно направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.11.2018 року за № 4817/04-03, виданого на підставі наказу Управління Держпраці у Вінницькій області від 08.11.2018 року за № 1351, уповноваженими особами Управління Держпраці у Вінницькій області було проведено інспекційне відвідування з питань контролю за додержанням законодавства про працю відповідно до пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

09.11.2018 року інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області Гаєвим Сергієм Олександровичем, за участю головного державного інспектора Хащевого А.І. проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 кафе «ASADO» з питань контролю за додержанням законодавства про працю.

За результатами складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № 1787/194/НП/АВ від 09.11.2018 року.

Так, у даному акті зафіксовані наступні порушення законодавства про працю:

- ч.1 ст. 21 КЗпП України - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не уклала трудові договори з найманим працівником, який знаходився на робочому місці під час проведення інспектування, а саме ОСОБА_5, який зазначив, що проходить стажування.

- ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 допустила до роботи на посаду бармена найманого працівника ОСОБА_5 без оформлення трудових відносин та повідомлення Державної фіскальної служби.

- ст. 253 КЗпП України - особа, яка працює у ФОП ОСОБА_3 не зареєстрована в системі загальнодержавного обов'язкового соціального страхування.

04.12.2018 року на підставі акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ВН 1787/194/НП/АВ від 09.11.2018 року ОСОБА_6, першим заступником начальника управління Держпраці у Вінницькій області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ВН 1787/194/АВ/П/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн. за абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 року №96 (далі - Положення № 96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Державна служба України з питань праці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.6 п.6 Положення № 96).

Пунктом 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм управлінню Держпраці у Вінницькій області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедуру проведення управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон №877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 (далі - Порядок № 295).

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст.3 Закону № 877-V).

Відповідно до п.2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.

Інспекційні відвідування проводяться, зокрема за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю (пп.5 п.5 Порядку № 295).

Згідно п.п.8, 9 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Відповідно до п.11 Порядку № 295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Статтею 1 Кодексу законів про працю України визначено, що Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України визначено, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Зі змісту положень даної статті, яка передбачає відповідальність суб'єктів господарювання за порушення трудового законодавства, вбачається спеціальний суб'єкт відповідальності за порушення наведені в цій статті, якими є: юридичні особи та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю.

При цьому, щодо фізичних осіб-підприємців підлягає доказуванню факт використання ними найманої праці.

Проте, суд зазначає, що у справі відсутні документально підтверджені відомості того, що 08.11.2018 року ОСОБА_5, було допущено до роботи позивачем без укладення трудового договору.

Важливим є той факт, що відповідачем у акті інспекційного відвідування, не вказано, яку саме роботу виконував ОСОБА_5 в кафе «ASADO» 08.11.2018 року. Також, суд зауважує, що факт перебування останнього в приміщенні, яке належить позивачу, за відсутності належних доказів виконання ним трудових обов'язків, не свідчить про існування трудових відносин між ними та не підтверджує фактичного допущення зазначеної особи до роботи.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем виключно на підставі письмового пояснення ОСОБА_5 було зроблено висновки про існування між позивачем та даною особою трудових відносин, без укладення трудового договору. Будь якими іншими доказами, дані обставини не підтверджуються.

Слід також відмітити відсутність доказів щодо здійснення інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області Гаєвим Сергієм Олександровичем дій щодо з'ясування фактичних обставин у спірних відносинах. Фактично інформація відображена в акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № 1787/194/НП/АВ від 09.11.2018 року була взята до уваги відповідачем, без перевірки зазначених відомостей.

Таким чином, обставини викладені в акті, не відповідають фактичним обставинам справи. Водночас, позивачем належними та допустимими доказами доведено відсутність в її діях порушення трудового законодавства, які викладені в акті перевірки та за вчинення яких на позивача накладено штраф. Відтак постанова № ВН 1787194/НП/АВ/П/ТД-ФС від 04.12.2018 року про накладення штрафу в сумі 111690,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат вирішено судом відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ВН 1787194/НП/АВ/П/ТД-ФС від 04.12.2018 року.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 1169,00 грн. (одна тисяча сто шістдесят дев'ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі виготовлене: 22.03.2019

Суддя Чернюк Алла Юріївна