Справа № 520/371/19
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 р. № 520/371/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Шапошника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом адвоката ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування вимог ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про визнання протиправними та скасування вимог.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірні вимоги є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки з їх наявністю має місце відносно позивача факт подвійного оподаткування його діяльності. Так позивач вказував що є платником єдиного податку 3 групи, водночас, спірними вимогами відповідач обтяжує його обов'язком зі сплати єдиного внеску як платника, що провадить незалежну професійну діяльність.

У судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити з тих підстав, що у правовідносинах, з приводу яких подано позов, контролюючий орган дійв правомірно. Зазначив, що у випадку, якщо фізичні особи - підприємці одночасно провадять незалежну професійну діяльність, то вони сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» як фізичні особи-підприємці, залежно від обраної системи оподаткування та як особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Натомість позивач сплачував єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування лише як фізична особа-підприємець, тому в результаті нарахування сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як для особи, яка провадить незалежну професійну діяльність виник борг (недоїмка).

Посилаючись на наведене, представник відповідача вказував про законність вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 04.01.2019 року № Ф-10481-17 на суму 4509,14 грн., водночас, відносно вимоги від 16.11.2018 року № Ф-10481-17 на суму 6966,32 грн. зазначав, що така є відкликаною.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивача з 19.01.2001 зареєстровано як фізичну особу - підприємця та 24.01.2001 р. взято на податковий облік як платника податків.

30.03.2001 позивача взято на облік як платника єдиного соціального внеску.

13.02.2008 року позивач отримав свідоцтво № 1514 на право зайняття адвокатською діяльністю.

З 01.01.2017 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 3 групи зі ставкою податку 5% за видами діяльності - код 69.10 - діяльність у сфері права за класифікацією КВЕД 2010 - включає в себе види економічної діяльності за попереднім КВЕД 2005: 44.11.1 - адвокатська діяльність, 74.11.2 - нотаріальна та інша юридична діяльність, 74.87.0 - надання інших комерційних послуг, в т.ч. надання консультацій щодо судово - правових питань суб'єктами без статусу адвоката.

16.11.2018 року контролюючим органом відносно позивача складено вимогу про сплату боргу(недоїмки) з єдиного внеску № 10481-17 на суму 6966,32.

З КОР позивача встановлено надходження коштів, що спрямовані контролюючим органом на часткове погашення вказаного боргу, який, станом на 31.12.2018 становив 4509,14 грн.

Відповідачем було сформовано у відношенні до позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 04.01.2019 року № 10481-17 на суму 4509,14 грн.

По суті позову суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1статті 14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно п. 65.1 ст. 65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів ( п. 65.2 ст. 65 ПК України).

Контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі: коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа ( пп. 65.4.4 п. 65.4 ст.65 ПК України).

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Згідно пунктів 178.1 та 178.2 ст. 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Суд вказує, що з системного аналізу вказаних норм вбачається , що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Відносно обліку та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон ) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п.4, п.5 ч.1 ст. 4 Закону України, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності;

Суд зазначає, що законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому, порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не передбачений.

Облік платників єдиного внеску здійснюється відповідно до ст. 5 Закону.

Водночас, суд зауважує, що оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», до нього не можуть застосовуватись зазначені нормативні положення.

Зазначені висновки суду підтверджуються також положеннями п.2 ч.1 ст.7 Закону, відповідно до яких єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Разом з тим, п.3 ч.1ст.7 Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, перебуваючи на податковому обліку, як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3 групи єдиного податку із зареєстрованими видами діяльності.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині щодо скасування вимоги Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 04.01.2019 року № Ф-10481-17 на суму 4509,14 грн., яка винесена відносно адвоката ОСОБА_2.

Щодо позову в частині оскарження вимоги від 16.11.2018 року № Ф-10481-17 на суму 6966,32 грн., такий не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення. У зв'язку з цим із погашенням суми податкового боргу раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною, а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу.

Аналогічні приписи містить п. 6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником.

Згідно даних КОР позивача, за таким, станом на 31.12.2018 року рахувалась недоїмка з єдиного внеску у розмірі 4509,14 грн. з підстав спрямування контролюючим органом коштів, сплачених позивачем на часткове погашення сум за вимогою від 16.11.2018 року № Ф-10481-17, що й було підставою виставлення вимоги від 04.01.2019 року № Ф-10481-17 на суму 4509,14 грн.

Тобто, вимога від 16.11.2018 року № Ф-10481-17 є відкликаною.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов адвоката ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування вимог - задовольнити частково.

Скасувати вимогу Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 04.01.2019 року № Ф-10481-17 на суму 4509,14 грн., яка винесена відносно адвоката ОСОБА_2.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь адвоката ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,рнокпп НОМЕР_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. ( сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 21 березня 2019 року.

Суддя Заічко О.В.