Справа № 826/18562/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2019 року

Київ

справа №826/18562/13-а

адміністративне провадження №К/9901/4264/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2013 (суддя - Санін Б.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 (судді: Мамчур Я.С. (головуючий), Горяйнов А.М., Желтоюрюх І.Л.) у справі №826/18562/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Київбудіндустрія" до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Київбудіндустрія" (далі - позивач, ТОВ «НВО «Київбудіндустрія») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.08.2013.

2. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем зроблені протиправні висновки про відсутність об'єктів оподаткування при взаємовідносинах з ТОВ «Компанія» Мармур Лтд» за період, що перевірявся, а відтак і відсутність у позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі податкових накладних даного контрагента. Реальність господарських операцій, на думку позивача підтверджена первинними документами, у зв'язку з чим, позивачем правомірно сформовано податковий кредит з податку на додану вартість на підставі податкових накладних ТОВ «Компанія» Мармур Лтд».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2013 (суддя - Санін Б.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 06.08.2013.

4. Суд першої інстанції з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення виходили з того, що матеріалами справи підтверджується реальне здійснення господарської операції з придбання робіт в межах звичайної господарської діяльності суб'єктів господарювання, оплата вартості товару, правомірність формування даних податкового обліку на підставі первинних та інших документів бухгалтерського та податкового обліку, які відповідають вимогам закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «НВО «Київбудіндустрія».

6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що уповноваженими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ Науково - виробниче об'єднання «Київбудіндустрія» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Компанія» Мармур Лтд» за період з 01 березня 2012 року по 31 липня 2012 року, про що складено акт від 16 липня 2013 року №282/22-40/30972437, яким встановлено порушення позивачем вимог п.198.3 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету в сумі 48 920,00 грн (за березень, травень, липень 2012 року).

За результатами перевірки контролюючий прийняв податкове повідомлення - рішення від 06 серпня 2013 року №, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 48 920,00 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції 12 230,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у перевіряємий період позивач здійснював господарські операції з ТОВ «Компанія «Мармур» Лтд» на підставі на наступних договорів.

Договір на виконання проектно - вишукувальних робіт №2101-12 від 26 січня 2012 року, відповідно до якого, Замовник (Позивач) доручає Виконавцю (ТОВ «Компанія «Мармур» ЛТД»), а Виконавець приймає на себе виконання робі з коригування кошторисного розрахунку проекту «Мостовий перехід через Сухий лиман з підходами в с.Малодонське на автомобільній дорозі Одеса-Іллічівськ». Вартість робіт - 25 620,00 грн (із ПДВ).

Договір на виконання проектно - вишукувальних робіт №КЗ-1302 від 13 лютого 2012 року, відповідно до якого, Замовник (Позивач) доручає Виконавцю (ТОВ «Компанія «Мармур» ЛТД»), а Виконавець приймає на себе виконання робі з Коригування РД основ фундаменту «Робочий проект мостового переходу через озеро Конча та автодороги на 24 км Столичного шосе в Голосіївському районі м. Києва». Вартість робіт - 149 520,00 грн (із ПДВ).

Договір на виконання проектно - вишукувальних робіт №1105/17134 від 11 травня 2012 року, відповідно до якого, Замовник (Позивач) доручає Виконавцю (ТОВ «Компанія «Мармур» ЛТД»), а Виконавець приймає на себе виконання робіт по обробці даних та підготовки звіту «РП Реконструкції 1-ї черги естакади ДП «ОМТП». Вартість робіт 19 730,00 грн. (із ПДВ).

На виконання умов вказаних договорів, його сторонами складені податкові накладні, акт №1 від 30 березня 2012 року, акт №1 від 30 травня 2013 року, акт №1 від 31 травня 2012 року, акт №2 від 29 липня 2012 року, додаткові угоди, протоколи погодження ціни, календарний план робіт, кошториси та проекти проектна документація, копії яких наявні в матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції в ході розгляду даної справи.

Судами попередніх інстанцій при дослідженні перелічених документів встановлено, що з первинних документів вбачається, які саме роботи виконувались ТОВ «Компанія «Мармур» ЛТД» для позивача за період, що перевірявся, їх вартість по кожній позиції та загальна сума робіт, виконаних даним контрагентом. Оплата отриманих за даними договорами робіт, позивачем проведена шляхом перерахування коштів на поточний рахунок його контрагента, підтвердженням чого є копії наявних в матеріалах справи банківських виписок.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки, та посилається на акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, відповідно до якого встановлено, що ТОВ Компанія «Мармур ЛТД» проводить діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

9. Позивачем подано заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу контролюючого органу залишити без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, з посиланням на необґрунтованість такої скарги з огляду на відсутність у діях позивача протиправного діяння, що призвело до неналежного виконання вимог податкового законодавства.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.2. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.3. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

10.4 Пункт 201.10 статті 201

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

11. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об'єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

13. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

14. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об'єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

15. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов'язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

16. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

18. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

19. Контролюючим органом не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента позивача трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договору, укладеного позивачем з контрагентом, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про неправомірну поведінку контрагента та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

20. Позивач надав копії документів, що посвічують економічно-правовий статус позивача та наявність у нього адміністративно-господарських можливостей для здійснення господарської діяльності (в період що перевірявся), зокрема: копію статуту, довідки з органу статистики, копії договорів суборенди нежитлових приміщень (із актом приймання). Додатково Позивачем було надано ліцензії серія АВ №601054 виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві ТОВ «Компанія «Мармур» ЛТД» від 13.12.2011; свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Компанія «Мармур» ЛТД» №200022098, довідку із статистики про ТОВ «Компанія «Мармур» ЛТД» та Виписку та Витяг із ЄДРПОУ про ТОВ «Компанія «Мармур» ЛТД».

Судами встановлено, що первинні бухгалтерські документи, які виписані вищевказаним контрагентом позивача, відповідають вимогам статті 201 Податкового кодексу України.

21. Судами правомірно відхилено посилання контролюючого органу на висновки викладені в акті про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента зважаючи на те, що оскільки будь - яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб'єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Зокрема посилання контролюючого органу на наявність актів як критерію оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, під час складення таких актів будь - які первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаних актів з відображенням в них окремих відомостей, зокрема щодо нереальності операцій, не відповідають критерію юридичної значимості, а отже не є належними доказами в розумінні процесуального Закону.

23. Судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено господарські операції позивача з вищезазначеними контрагентами, за якими позивачем було сформовано об'єкт оподаткування податком на прибуток та податковий кредит, надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом як в акті перевірки так і апеляційній скарзі, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в касаційній скарзі (аналогічні тим, що були зазначені в апеляційній скарзі) щодо цього не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

25. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми Податкового кодексу України дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 слід залишити без задоволення.

26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

27. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2014 у справі №826/18562/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду