Справа № 819/983/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/595/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року (головуючого судді Баранюка А.З.) розглянуте у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження о 15 год. 42 хв. в м. Тернопіль повний текст рішення складено 21.09.2018 у справі №819/983/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Емімакс» до Державної фіскальної служби України, третя особа Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Емімакс» 05.06.2018 звернулося в суд з позовом до Державної фіскальної служби України, третя особа Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Тернопільській області в якому просить визнати протиправним та скасування рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій редакції № 377494/40965892 від 07.12.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 8147 від 31.10.2017 року, зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових податкову накладну № 8147 від 31.10.2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Емімакс».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вважає, що надані позивачем до ДФС України документи не були достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію спірних податкових накладних та комісією правомірно прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №8147 від 31.10.2017, з огляду, що Акт виконаних робіт №6 від 31.10.2017 року про наданий комплекс маркетингових заходів та акт №ЕМ-0000082 здачі-прийняття робіт від 31.10.2017 року про наданий комплекс маркетингових заходів складені за результатами виконання договору № 135/17№131117 від 03.04.2017 року містять розбіжності в кількості наданих послуг, зокрема, в Акті виконаних робіт №6 від 31.10.2017 року зазначено кількість наданих послуг - 2533, в Акті №ЕМ-0000082 здачі-прийняття робіт від 31.10.2017 року надано - 1 послуга. В обох актах зазначено, що роботи (послуги) надані по рахунку-фактурі №ЕМ-0008147, однак, копії рахунку-фактури №ЕМ-0008147 не надано. Товариством з обмеженою відповідальністю «Емімакс» також не надано жодного документу, що підтверджував би факт оплати послуг наданих ТОВ «Пегас-Трейд», зокрема, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків, а надання таких документів платником податків передбачено в переліку документів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567. Таким чином, товариством з обмеженою відповідальністю «Емімакс», не надано належних та достатніх документів, що підтверджують господарські операції з ТОВ «Пегас-Трейд», а відтак, керуючись постановою Кабінету Міністрів України №190 від 29.03.2017 року Комісією ДФС України правомірно прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.10.2017 року № 8147 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано до суду.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду. Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Емімакс» 17 листопада 2016 року включене до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1 аркуші справи 9-10).

03 квітня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Емімакс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пегас-Трейд» було укладено Договір № 135/17 про надання маркетингових послуг (том 1 аркуші справи 35-36). На виконання умов вказаного договору, позивач надав послуги товариству з обмеженою відповідальністю «Пегас-Трейд» відповідно до Додатку №1 від 02 жовтня 2017 року на суму 249916,84 грн, в тому числі ПДВ 41652,81 грн (том 1 аркуші справи. 40-41).

31 жовтня 2017 року ТОВ «Емімакс» було подано на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних податкову накладну № 8147 від 31 жовтня 2017 року (том 1 аркуш справи 16).

15 листопада 2017 року позивачем отримано квитанцію, в якій його повідомлено про зупинення реєстрації податкової накладної у зв'язку з тим, що вона не відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567 (далі - Критерії). Також в квитанції зазначено, що за результатами опрацювання СМОКР було виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТЗЕД: 73.20. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК (том 1 аркуш справи 15).

Позивачем 03 грудня 2017 року надано пояснення та копії документів в електронному вигляді, за допомогою сервісу «Електронний кабінет платника», що підтверджували товарність операції.

07 грудня 2017 року комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/рахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийнято рішення за № 377494/40965892 про відмову в реєстрації податкової накладної № 8147 від 31 жовтня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підставою для відмови зазначено те, що надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (том 1 аркуш справи 17).

Не погодившись із рішенням №377494/40965892 від 07 грудня 2017 року позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

У відповідності до підпункту «б» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів;

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567 (далі - Наказ № 567 в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) здійснюється ДФС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування цим Критеріям (далі - Моніторинг).

Моніторинг здійснюється ДФС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації, поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація врахована комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС).

Пунктом 6 Наказу № 567 передбачено, що моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями: 1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється); 2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпункті 2 цього пункту, - реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Системний аналіз вказаних положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання контролюючим органом посилання на пункт 6 Критеріїв ризиковості платника податку, без наведення відповідного абзацу цього підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядок №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України (чинний на час винесення оскаржуваного рішення), згідно яких реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно абзацу 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» № 190 від 29.03.2017 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин, далі - постанова №190) встановлено, що комісія Державної фіскальної служби приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови № 190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Таким чином, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку в рішенні № 377494/40965892 від 07 грудня 2017 року підставою для відмови у реєстрації податкової накладною зазначено «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування».

Як встановлено судом та матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог пунктів 201.16.1 - 201.16.2 статті 201 ПК України та пропозиціях викладених у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №8147 від 31 жовтня 2017 року позивачем були надані документи, пояснення, якими підтверджується реальність здійснення операцій по відмовленій у реєстрації податковій накладній. Перелік наданих документів відповідає вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13.06.2017 № 567.

Відповідно до умов договору між позивачем та ТОВ «Пегас-Трейд» від 03 квітня 2017 року № 135/17, ТОВ «Емімакс» власними силами забезпечує комплекс маркетингових послуг, направлених на поліпшення представленості продукції ТМ «Малишка», «Малютка», «Малютка premium», вода бутильована «Малиш», а також «Humana» у торгових точках, вказаних в додатку до договору (том 1 аркуші справи 35-36, 40-41). Відповідно до Акта виконаних робіт № 6 від 31 жовтня 2017 року та додатку №3 до акту (том 1 аркуші справи 42, 43-45), та акту здачі-прийняття робіт № ЕМ-0000082 від 31 жовтня 2017 року (том 1 аркуш справи 46) позивачем наданий комплекс маркетингових заходів на загальну суму 24 9916,84 грн, в тому числі ПДВ 41652,81 грн.

Крім того, для забезпечення виконання умов договору у штаті позивача задіяно торгових представників з власним автомобілями у кількості восьми чоловік, що підтверджується копіями наказів про прийом на роботу (том 1 аркуші справи 21-28). Посада торгового представника призначена для забезпечення якісної та кількісної дистриб'юції продукції дитячого харчування та іншої продукції, просуненням якої займається ТОВ «Емімакс», що підтверджується копією посадової інструкції торгового представника (том 2 аркуші справи 8-10). Використання авто для виконання службових обов'язків торговими представниками оформлено нотаріально посвідченими договорами оренди автомобілів (том 1 аркуші справи 52-74). Здійснення позивачем маркетингових послуг відбувається на підставі плану відвідування торгових точок, який щомісячно надається ТОВ «Пегас-Трейд» та використовується позивачем у своїй діяльності (том 1 аркуші справи 188-209). Крім того, у матеріалах справи містяться фото викладки продукції, фото з цінниками та рекламою ТМ «Малишка», «Малютка», «Малютка premium», вода бутильована «Малиш», а також «Humana», які робляться працівниками позивача та надсилаються у фото-звіт засобами електронного зв'язку для здійснення контролю керівником торгового відділу ТОВ «Емімакс» (том 1 аркуші справи 210-242). Доказом того, що послуги позивачем надавались є звіт по продажам ТОВ «Пегас-Трейд» за жовтень 2017 року (том 1 аркуші справи 243-264), подорожні листи найманих працівників позивача разом з чеками на заправки палива (том 1 аркуші справи 115-187). ТОВ «Пегас-Трейд» проведено оплату послуг позивача, на підтвердження чого у матеріалах справи наявні копії платіжних доручень (том 1 аркуші справи 47-50).

Колегія суддів вважає, що відповідачем всупереч вимогам ПК України, не було визначено вичерпного переліку документів, надання якого дало б позивачеві можливість реєстрації податкової накладної, а відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав недостатності документів для прийняття рішення можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів.

При відмові у прийнятті до реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, комісія має навести дані щодо документів, надання яких дасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації.

Рішенням ДФС України про відмову в реєстрації податкової накладної встановлено, що підставою для відмови у її реєстрації є надання позивачем копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, однак відповідачем не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, які вимоги законодавства порушено позивачем при складанні документів та яких документів не вистачає для прийняття рішень про реєстрацію податкової накладної (том 1 аркуш справи 17).

Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішень про відмову, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів та за умови не наведення комісією доказів того, що документи, подані є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність такого рішення.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04 грудня 2018 року справа №821/1173/17, від 23 жовтня 2018 року справа №822/1817/18, ухвалі від 01 лютого 2019 року у справі №810/3938/18, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Також, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Емімакс» податкового, валютного законодавства та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 17 листопада 2016 року по 31 березня 2018 року. За результатами вказаної перевірки складено акт № 1780/14-01/40965892 від 02 липня 2018 року (том 1 аркуші справи 99-110), у пункті 3.1.2.3 якого констатовано, що перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 17 листопада 2016 року по 31 березня 2018 року не встановлено його заниження чи завищення. Оскаржуване рішення винесено про відмову у реєстрації податкової накладної №8147 від 31 жовтня 2017 року, тобто податкове зобов'язання на підставі якого складено зазначену податкову накладну перевірялось податковим органом в ході документальної перевірки позивача, порушень встановлено не було.

Доводи скаржника із посиланням на розбіжності в кількості наданих послуг не свідчать про наявність обґрунтованого сумніву про нереальність господарських операцій, такі не спростовують правовірних дій позивача. А щодо відсутності розрахункових документів, банківських виписок, платіжними дорученнями між платником ТзОВ «Пегас-Трейд» та ТОВ «Емімакс» вказуються перерахунок коштів за надані послуги.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального та процесуального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді та не стосуються меж перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що податкова накладна видана в межах операцій, які є об'єктом оподаткування, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, враховуючи той факт, що продавець та покупець є платниками ПДВ, а також те, що податкова накладна надіслана для реєстрації у встановлений пунктом 201.10 статті 201 ПК України строк, а відповідачем не доведено наявності інших підстав для зупинення реєстрації і відмови у реєстрації податкової накладної та не встановлено обставин, які б перешкоджали видачі податкової накладної, прийняття рішення про її реєстрацію, тому у відповідача підстави для відмови у реєстрації податкової накладної шляхом прийняття оскарженого рішення, судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі №819/983/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 25.03.2019