Справа № 240/3337/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/3337/19

категорія 102000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В., перевіривши виконання вимог законодавства при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира від 02 жовтня 2018 року про накладення штрафу в розмірі 23173,58 грн у виконавчому провадженні №7509381.

До позовної заяви додав заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду. В обґрунтування заяви зазначає, що пропущення десятиденного строку відбулось внаслідок того, що позивач на момент отримання постанови від 02.10.2018 знаходився за межами міста Житомира і перебував у виробничому відрядженні. Зазначає, що постанову знайшла дружина у поштовій скриньці 11.11.2018, під час перебування позивача у відрядженні. До заяви ОСОБА_1 додав копію наказу №38-В від 29.10.2018 "Про направлення у відрядження".

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 вказує на те, що постанову головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 від 02.10.2018 про накладення штрафу в розмірі 23173,58 грн. у виконавчому провадженні №7509381 була надіслана простим поштовим відправленням, яке його дружина знайшла в поштовій скриньці 11.11.2018.

Позивач вважає, що був об'єктивно позбавлений можливості вчасно звернутись до суду з позовною заявою, оскільки на момент отримання постанови від 02.10.2018 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №7509381 знаходився за межами міста Житомира і перебував у виробничому відрядженні та надає копію наказу про відрядження.

Враховуючи те, що оскаржувану постанову отримано 11.11.2018 та з врахуванням ст.287 КАС України, останнім днем строку на оскарження постанови про накладення штрафу є 21.11.2018.

Зі змісту наказу вбачається, що ОСОБА_1 перебував у відрядженні із 05.11.2018 по 10.12.2018.

Суд відмічає, що позивачем не додано до суду доказів неможливості звернення до суду з даним позовом у період із 11.12.2018 по 18.03.2019.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Крім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що обставини, вказані позивачем на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними.

Відповідно до ч.2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

Куруючись статтями 123, 241, 242, 248, 256, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира про визнання протиправною та скасування постанови- повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук