Справа № 815/1199/18
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2019 року

Київ

справа №815/1199/18

адміністративне провадження №К/9901/6479/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі №815/1199/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

07.03.2019 на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018.

У 2018 році ОСОБА_2 звернулась в Одеський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.01.2018 № та податкову вимогу про сплату податкового боргу від 02.02.2018 № Ф-10315-17.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 залишеним без змін постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі №815/1199/18 адміністративний позов задоволено повністю

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 використовує реєстратор розрахункових операцій, який зареєстрований та опломбований у встановленому законом порядку та використовує Книгу обліку розрахункових операцій № /Р/2 для використання з РРО, яка зареєстрована в податковому органі.

В період з 15.01.2017 по 02.12.2017 позивачем проводились розрахунки із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (РРО) і здійснювався облік зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у Книзі обліку розрахункових операцій (КОРО) на підставі фіскальних чеків РРО на суму 4973,50грн.

На підставі наказу від 01.12.2017 № 6466 Головним управлінням ДФС в Одеській області проведена фактична перевірка господарської одиниці, крамниця, в якій здійснює господарську діяльність ОСОБА_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, тривалістю 10 діб, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

За результатами перевірки складений акт від 15.12.2017 в якому зафіксовано порушення позивачем п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті Україні затвердженого Постановою Правління Національного Банку України 15.12.2004 року №637, а саме, готівкові кошти, які надійшли в період з 15.01.2017 по 02.12.2017 у сумі 4973,50 грн., не обліковані в книзі обліку доходів № 5/р від 17.06.2015.

На підставі акту перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №6 від 05.01.2018 про застосування до ОСОБА_2 штрафних санкцій на суму 24867,50 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

02.02.2018 Головним управлінням ДФС в Одеській області сформовано податкову вимогу №Ф-10315-17 на суму 24867,50 грн. відносно позивача.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій дійшов висновку, що відображення позивачем повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО, є оприбуткуванням готівки. Разом з тим, зазначають що відсутні порушення, які зафіксовані в акті перевірки, та наявні правові підставі для скасування податкового повідомлення-рішення, та як наслідок - податкової вимоги.

Головне управління ДФС в Одеській області не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі №815/1199/18, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та у задоволені позову відмовити.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідн з пунком 2 частиною п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №815/1199/18 є вимога про скасування податкового повідомлення-рішення №6 від 05.01.2018 та скасування податкової вимоги №Ф-103157 на загальну суму 49735,00грн.

Отже рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 та постанова П'ятого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі №815/1199/18- не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі №815/1199/18.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова