Справа № 809/1024/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/3683/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_3,

час ухвалення рішення: 11:05:52

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 02.11.2018 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням нового відсотка втрати працездатності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 21.10.2015 №850; зобовязати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 21.10.2015 №850, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення відсотка втрати працездатності, а саме станом на 19.04.2017 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що після первинного огляду МСЕК, за результатами якого позивачу встановлено 25% втрати працездатності та виплачено страхову суму за державним обовязковим особистим страхуванням, пройшло більше 2 років, правових підстав для призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІI групи інвалідності відповідно до умов Порядку №850 немає, так як право на доплату такої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК встановлено під час повторного огляду, проведеного протягом двох років з моменту первинного огляду.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є дата встановлення втрати працездатності без установлення інвалідності, тобто дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії, тому вважає, що право на виплату грошової допомоги у нього виникло 04.04.2016 року.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 відповідно до виписки з акта огляду медико соціальної експертної комісії від 13.04.2016 року встановлено з 04.04.2016 року по травень 2017 року III групу інвалідності (а.с. 56).

19.04.2017 року позивачу видана довідка Івано-Франківської обласної медико-соціальної експертної комісії, відповідно до якої йому встановлено ступінь втрати працездатності 55 %, із зазначенням причини інвалідності травма, пов'язана з виконанням службових обовязків, свідоцтво № 45 від 28.09.2011 року, наказ № 420 від 05.06.2012 року (а.с. 9).

Постановою Коломийського міськрайоного суду від 20.12.2017 року у справі № 346/5332/17 позов задоволено, визнано неправомірними дії Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області щодо прийняття рішення про відмову ОСОБА_2 у виплаті одноразової грошової допомоги, оформленої листом від 08 серпня 2017 за № Ж-73/108/29-2017. Визнано неправомірною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС в Івано-Франківській області щодо неподання до Міністерства Внутрішніх справ України документів, передбачених п. 8 постанови КМУ «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» № 850 від 21 жовтня 2015 року, та висновку щодо виплати грошової допомоги стосовно ОСОБА_2 Зобов'язано Ліквідаційну комісію УМВС в Івано-Франківській області направити до Міністерства Внутрішніх справ України документи ОСОБА_2 з висновком щодо виплати грошової допомоги для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ «Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», № 850 від 21 жовтня 2015 року (а.с. 10-14).

Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області в свою чергу відповідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 21.10.2015 №850, сформувала та направила висновок щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивачу в зв'язку із встановленням йому відповідної групи інвалідності.

18.05.2018 року Департаментом фінансово - облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повідомлено позивача про повернення матеріалів з питання про призначення одноразової грошової допомоги без прийняття рішення, оскільки з надісланих матеріалів зясовано, що при первинному огляді МСЕК 29.02.2012 року встановлено 25 % втрати працездатності та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 19812,00 грн. Крім того, розяснено, що з дати первинного огляду МСЕК ОСОБА_2 29.02.2012 року до повторного огляду 04.04.2016 року пройшло більше 2 років, а тому це суперечить вимогам пункту 4 Порядку, що унеможливлює прийняття рішення (а.с. 8).

Ліквідаційна комісія УМВС України в Івано-Франківській області листом від 29.05.2018 року № 239/108/29-2018 року повернула матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги позивачу без прийняття рішення (а.с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом ОСОБА_4 України.

Згідно з пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа МВС України від 18.05.2018 року №15/2-1766 (а.с. 8) відповідач мотивував свою відмову у виплаті одноразової грошової допомоги наявністю обставин, передбачених пунктом 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850.

Вказаною нормою встановлено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Разом з тим Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Дана правова позиція узгоджується також із висновками Верховного суду, висловленими у справі №808/1866/16 з приводу аналогічних спірних правовідносин.

Відповідно до п. 14 вищевказаного Порядку призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоровю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Як видно з наведеного переліку випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, такий є вичерпним та не містить підстави, яку відповідач зазначив як таку, що унеможливлює виплату позивачу допомоги у звязку із встановленням нового ступеня втрати працездатності.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію».

Щодо твердження суду першої інстанції про те, що Міністерство внутрішніх справ України наділено дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а тому суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, на думку колегії суддів, у випадку, коли суб'єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з наведеного вище можна дійти висновку, що коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 14.06.2007 року у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» наголосив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Таким чином, наявна в суб'єкта повноважень свобода дій при прийнятті рішення в межах його повноважень не є абсолютною, а обмежена певними законодавчо встановленими рамками, якими, зокрема, визначаються підстави та необхідні умови прийняття певного рішення, зміст цього рішення, його альтернативні варіанти, а також перелік дій, які повинна вчинити особа для отримання певної вигоди внаслідок прийняття суб'єктом владних повноважень відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобовязати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати однозначної грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постанвою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 809/1024/18 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням нового відсотка втрати працездатності.

Зобовязати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати однозначної грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 21 жовтня 2015 року №850.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 22.03.2019 р.