Справа № 824/323/19-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

21 березня 2019 р. м. Чернівці справа № 824/323/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Маренич І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову приватного підприємствв "АВТОВІН" до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Автовін" (далі - позивач) звернулось до суду із адміністративним позовом, в якому просить :

- визнати незаконними та скасувати рішення, які оформлені у протоколах засідання тендерного комітету Головного сервісного центру МВС України №12 від 22.01.2019р. та №30 від 11.02.2019 р., якими відмовлено позивачу у відміні процедури закупівлі UA-2019-01-17-001915-b, предметом якої є Алюміній, нікель, скандій, титан і ванадій - за кодом ДК 021:2015-14720000-4 (державні номерні знаки для транспортних засобів) https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-01-17-001915-b;

- скасувати процедуру закупівлі шляхом відкритого електронного аукціону, ідентифікатор закупівлі: UA-2019-01-17-001915-b, предметом якої є Алюміній, нікель, скандій, титан і ванадій - за кодом ДК 021:2015 - 14720000-4 (державні номерні знаки для транспортних засобів) https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-01-17-001915-b;

- зобов'язати Головний сервісний центр МВС України застосувати переговорну процедуру закупівлі https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-01-17-001915-b, предметом якої Алюміній, нікель, скандій, титан і ванадій - за кодом ДК 021:2015 - 14720000-4 (державні номерні знаки для транспортних засобів).

Пунктом 4 частини 1 статті 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ознайомившись із позовом та доданими матеріалами, суд дійшов висновку, що необхідно відмовити у відкритті провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За визначенням статті 4 КАС України адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, серед яких зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і виникнення якого пов'язане з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, права та законні інтереси захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом.

Частина 2 статті 20 Господарського кодексу України серед актів, визнання незаконними яких передбачено ст.16 Цивільного кодексу України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача.

Тобто, за змістом вказаної норми, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Зі змісту позовних вимог видно, що позивач оскаржує рішення відповідача, яким відмовлено позивачу у скасуванні процедури закупівлі шляхом відкритого електронного аукціону у зв'язку із порушенням, на думку позивача, його прав інтелектуальної власності. Указані правовідносини врегульовані Законом України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015р. № 922-VIII (далі - Закон №922-VIII).

Із сутності спору і заявлених позовних вимог вбачається, що розглядувані правовідносини регламентуються, насамперед, приписами Закону України "Про публічні закупівлі", а заявлені позивачем вимоги про визнання недійсними рішень, прийнятих Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України при проведенні публічних закупівель опосередковують спосіб судового захисту, передбачений абз.3 ч.2 ст.20 Господарського кодексу України і полягають саме в оскарженні індивідуально-правового акту відповідача.

Враховуючи наведені вище положення Закону №922-VIII, Господарського кодексу України, а також приписи КАС України суд доходить висновку, що оскаржуване позивачем рішення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, прийняте за наслідком реалізації публічно-владних управлінських функцій. Відносини, що склалися між сторонами мають приватноправовий характер.

Іншими словами, даний спір не є публічно-правовим спором, в розумінні КАС України, оскільки, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене суб'єктивне право шляхом оскарження управлінських дій суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, суд доходить висновку, що поданий позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 КАС України визначено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням викладеного, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі та роз'яснити позивачеві, що цей спір має розглядатись та вирішуватись в порядку господарського судочинства.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на частину п'яту статті 170 КАС України, згідно якої повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом приватного підприємства "Автовін" до Головного сервісного центра Міністерства внутрішніх справ України про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя І.В. Маренич