Справа № 240/5816/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5816/18

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

13 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року (прийняту у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській, Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1, 2) про визнання недійсною та скасування вимоги про сплату боргу та рішення про результати розгляду скарги,

В С Т А Н О В И В :

позивач 11.12.2018 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-656/17 від 17.09.2018 ГУ ДФС у Житомирській області;

- визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 26.11.2018 №38314/6/99-99-11-02-02-25;

- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з тим, що позивач не усунув недоліки вказані в ухвалі суду від 17.12.2018.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати ухвалу з мотивів порушення судом норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апелянта обґрунтовані тим, що дії відповідачів є невід'ємним процесом притягнення позивача до майнової відповідальності та не можуть розглядатись окремо як майнова і немайнова вимога, а тому, оскарження дій відповідачів відноситься виключно до майнового спору та не містить немайнових вимог, відтак, судовий збір позивачем сплачено в повному обсязі.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідачі не скористались.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно п. 2 та п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 3 ст. 161 КАС України вказано, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали, шляхом надання до суду:

1) нової (уточненої) позовної заяви, у тому числі і для надіслання на адресу відповідачів, із зазначенням у ній:

- поштовий індекс відповідача 1;

- ідентифікаційні коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідачів;

- відомі номери засобів зв'язку відповідачів;

- офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідачів;

- власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

2) належних доказів сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. за другу немайнову вимогу.

29.12.2018 на адресу суду від позивача надійшло клопотання та пояснення щодо усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши подані позивачем документи на усунення недоліків позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем недоліки позовної заяви не було повністю усунуто, а саме не надано до суду належних доказів сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. за другу немайнову вимогу в наслідок чого позовну заяву повернуто позивачу.

Проте, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції за такими доводами.

Як зазначалось вище, в позовній заяві позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Житомирській області; визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 26.11.2018 №38314/6/99-99-11-02-02-25.

Згідно матеріалів справи, 17.09.2018 податковим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-656/17 відповідно до якої, сума боргу становить 7990,97 грн.

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2018 №Ф-656/17 ОСОБА_2 подав скаргу до Державної фіскальної служби України, в якій просив скасувати вищезазначену вимогу, як таку, що сформована з порушенням вимог чинного законодавства.

За наслідками розгляду скарги ОСОБА_2, 26.11.2018 Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги №38314/6/99-99-11-02-02-25, яким вимогу про сплату боргу (недоїмки) залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Таким чином, з наведеного вбачається, що друга вимога (визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги від 26.11.2018 №38314/6/99-99-11-02-02-25) виникла у зв'язку з оскарженням позивачем до податкового органу вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2018 №Ф-656/17, яка є першою вимогою, тобто друга вимога позивача є похідною від першої вимоги у даній справі.

Відтак, суд першої інстанції помилково вказав про наявність двох вимог майнового та немайнового характеру у даній справі, оскільки, у даному випадку позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру на суму 7990,97 грн.

При цьому, порядок сплати судового збору регулюється Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України №3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлено ставку судового збору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2018 визначений у розмірі 1762 грн.

Таким чином, позивачу в даному випадку необхідно було сплатити 704,80 грн. судового збору.

Згідно квитанції №13828 від 06.12.2018, за подання позовної заяви позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору, що відповідає Закону №3674-VI.

Отже, з наведеного слідує, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в належному розмірі, а тому, суд першої інстанції помилково прийняв ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, відтак, вказана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року - скасувати.

Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.