Справа № 1840/2601/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 березня 2019 р.Справа № 1840/2601/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - ОСОБА_1,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, Тростянецької районної державної адміністрації, Відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції в Сумській області про стягнення соціальної допомоги, компенсації, моральної шкоди та зобовязання вчинити дії, -

Встановила:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, Тростянецької районної державної адміністрації, Відділу державної виконавчої служби Тростянецького районного управління юстиції в Сумській області про стягнення соціальної допомоги, компенсації, моральної шкоди та зобовязання вчинити дії.

28.02.2019 року на означене судове рішення позивачем ОСОБА_2 повторно подано апеляційну скаргу. Одночасно скаржником заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заявленого клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання позивача підлягає задоволенню.

Судом установлено, що скаржник ОСОБА_2, народження 1943 року, є пенсіонером, людиною похилого віку та має статус «дитини війни» відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-VI, що підтверджується копію пенсійного посвідчення серії ААА № 396171 /т. 1, а.с. 71/.

Дійшовши висновку про обґрунтованість клопотання скаржника, колегія суддів зазначає, що положення статей КАС України та Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи.

Європейський суд з прав людини вказує, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобовязання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від предявлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України забезпечення апеляційного оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Інші доводи заявника висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного, керуючись ст. 133, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року по справі № 1840/2601/18.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4