Справа № 240/465/19
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Житомир справа № 240/465/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача Кравчук В.І.,

представника відповідача Негодюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Шостого прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Шостого прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів 28.12.2018року №629-ос та від 29.12.2018року №634-ос, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2019року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і її призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2019року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що Позивач на умовах контракту з 28.07.2016року проходив службу в Державній прикордонній службі України. Відповідно до оскаржуваних наказів Відповідача від 28.12.2018року №629-ос та від 29.12.2018року №634-ос Позивача з 29.12.2018року звільнено в запас через службову невідповідність у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Позивач та його представник визнають, що Позивач 21.12.2018року на території військової частини з іншими військовослужбовцями вживали спиртні напої, але це мало місце поза службовими обов`язками Позивача. Вважають відсутність підстав застосування Відповідачем до Позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення та таке стягнення не є пропорційним поступку. Позивач зазначив, що до виконання військових обов`язків на слідуючий день він мав можливість приступити виключного в тверезому стані, а тому вживання спиртних напоїв напередодні не впливало на його службу.

Представник Шостого прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1 ), Відповідача по даній справі, проти позову заперечив і зазначив, що Позивач дійсно на умовах контракту з 28.07.2016року проходив службу в Державній прикордонній службі України у відділенні інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Дольськ". З 13.12.2018року Позивача було відряджено до відділення інспекторів прикордонної служби "Новогрузьке" відділу прикордонної служби "Римачі" для підвищення ефективності охорони державного кордону та протидії протиправній діяльності. В ніч на 21.12.2018року було виявлено вживання Позивачем з іншими військовослужбовцями спиртних напоїв на території військової частини (спальному приміщенні відділення інспекторів прикордонної служби "Новогрузьке"). По даному факту було проведено службове розслідування, за результатами якого було правомірно прийнято рішення про застосування до Позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення Позивача, представника Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку проходження військової служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, в тому числі в Прикордонній службі України, та звільнення зі служби в поліції регулюються правовими нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року N 2232-XII (надалі - Закон N 2232-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються правовими нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджених Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV (надалі - Статут внутрішньої служби).

За приписами ст.4 Закону N 2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

В судовому засіданні встановлено, що Позивач на умовах контракту з 28.07.2016року проходив службу в Державній прикордонній службі України у відділенні інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Дольськ". З 13.12.2018року Позивача було відряджено до відділення інспекторів прикордонної служби "Новогрузьке" відділу прикордонної служби "Римачі" для підвищення ефективності охорони державного кордону та протидії протиправній діяльності.

В ніч на 21.12.2018року було виявлено вживання Позивачем з іншими військовослужбовцями спиртних напоїв на території військової частини (спальному приміщенні відділення інспекторів прикордонної служби "Новогрузьке").

Відповідно до наказу Відповідача від 21.12.2018року по даному факту було проведено службове розслідування. За результатами службового розслідування був прийнятий наказ №2406 від 28.12.2018року, відповідно до якого за перебування в стані алкогольного сп`яніння на території військового містечка 20.12.2018року, особисту недисциплінованість, безвідповідальність, порушення вимог ст.ст.11,13,49 Статуту внутрішньої служби, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України Позивача звільнено з військової служби за службову невідповідність.

Безспірно, в розумінні вимог ст.ст.11,13,49 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок. Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Як зазначено в ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 551-XIV, (надалі - Дисциплінарний статут), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, окрім іншого, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Позивач не заперечує факт перебування в стані алкогольного сп`яніння на території військового містечка 20.12.2018року. Ці обставини підтверджується матеріалами службового розслідування та постановою Любомльського районного суду Волинської області від 14.01.2019року (а.с.28-60).

За приписами ст.45, 51, 84-87 Дисциплінарного статуту Відповідач наділений повноваженнями щодо накладання на Позивача такого дисциплінарного стягнення як з військової служби, в тому числі за службову невідповідність.

Разом з тим, Позивач не оскаржує вказаний наказ Відповідача №2406 від 28.12.2018року про притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Тобто, правомірність притягнення Позивача до вказаної дисциплінарної відповідальності до позовних вимог Позивача не віднесено, а тому відповідно до положень ст.9 КАС України правомірність чи протиправність притягнення Позивача до такої дисциплінарної відповідальності судом не розглядалося. Вказане рішення Відповідача (наказ від 28.12.2018року №2406) на день розгляду справи не скасовано та не змінено, а Позивач вважається особою, до якої застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про безпідставність доводів Позивача щодо відсутності в його діях складу дисциплінарного правопорушення.

Так, відповідно до вимог ст.24 Закону N 2232-XII початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, а закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Як зазначено в частині третій ст.24 Закону N 2232-XII, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Безпідставними є також доводи Позивача щодо застосування Відповідачем до Позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення та таке стягнення не є пропорційним поступку. В судовому засіданні встановлено, що на час застосування до Позивача вказаного дисциплінарного стягнення відповідно до наказів Відповідача № 821 від 17.05.2018року та №1174 від 06.07.2018року до Позивача раніше протягом 2018року вже були застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді двох доган.

Як зазначено в дослідженому судом оскаржуваних наказах Відповідача від 28.12.2018року №629-ос та від 29.12.2018року №634-ос, з Позивачем припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. Тобто, оскаржувані накази Відповідача були зумовлені виключно реалізацією наказу від 28.12.2018року №2406, який Позивачем не оскаржується і є чинним.

За приписами п."д" ч.5 ст.26 Закону N 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Днем звільнення з військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, оскаржувані накази від 28.12.2018року №629-ос та від 29.12.2018року №634-ос Відповідачем винесено в межах повноважень, на підставі вимог чинного законодавства та у спосіб визначений законом, а тому є правомірними і скасуванню не підлягають, а позовні вимоги в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Наявність наказу від 28.12.2018року №2406 про притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, який Позивачем не оскаржується і є чинним, виключає можливість поновлення Позивача на військовій службі, а тому позовні вимоги в цій частині також є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для відшкодування чи стягнення судових витрат по даній адміністративній справі, не встановлено.

Керуючись статтями 2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Шостого прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 22 березня 2019 року