Справа № 1640/3013/18
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Т.С. Канигіна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 р. Справа № 1640/3013/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2018, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039по справі № 1640/3013/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № Д від 27.07.2018 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № Д від 27.07.2018 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити частини пенсії, відраховані на підставі рішення № Д від 27.07.2018, починаючи з 01.08.2018;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати чистин відрахованої пенсії, починаючи з 01.08.2018.

07.11.2018р. ОСОБА_1 подав до Полтавського окружного адміністративного суду заяву, в якій повідомив про відмову від позовної вимоги щодо зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити частину пенсії, відраховану у серпні та вересні 2018 року на підставі рішення № Д від 27.07.2018.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27.07.2018 № Д про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, яке прийнято стосовно ОСОБА_1.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати частини відрахованої пенсії за серпень-вересень 2018 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на правильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Полтавській області та одержує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

27.07.2018 ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення № Д про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, згідно з яким зазначено: за період з 15.08.2012 по 25.01.2015 утворилася переплата пенсії у розмірі 206251,36 грн; зазначена сума підлягає поверненню в ГУ ПФУ в Полтавській області; стягнення здійснити з пенсії позивача у розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення переплати; причина виникнення переплат: інші з вини пенсіонера (а.с. 45).

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 03.08.2018 № 5898/03-24/1 повідомлено позивача, що згідно з розрахунком до вислуги років, що дає право на пенсію, додатково було зараховано періоди з 15.08.2012 по 22.08.2014 та з 29.08.2014 по 26.03.2015 (час роботи на посадах Полтавського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України та військового прокурора Полтавського гарнізону Центрального регіону України). Оскільки у період роботи на посадах, що дають право на пенсію, позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", утворилася переплата пенсії у сумі 206251,36 грн, по якій розпочато утримання з 01.08.2018, відповідно до статті 60 Закону в розмірі 20% розміру пенсії (а.с. 14).

Позивач, не погоджуючись з рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 27.07.2018 № Д, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (у редакції, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсію. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, проводяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Положеннями статті 59 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною першою статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною другою статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3), зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 №374/7695.

Згідно з пунктом 3 цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, зі змісту зазначених норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, а саме: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 27.07.2018 № Д про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, встановлено: за період з 15.08.2012 по 25.01.2015 утворилася переплата пенсії у розмірі 206251,36 грн; зазначена сума підлягає поверненню в ГУ ПФУ в Полтавській області; стягнення здійснити з пенсії позивача у розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення переплати; причина виникнення переплат: інші з вини пенсіонера (а.с. 45).

03.08.2018 ГУ ПФУ в Полтавській області направило на адресу Пенсійного фонду України лист, в якому просило Пенсійний фонд України підтвердити чи скасувати прийняте ГУ ПФУ в Полтавській області рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_2 та проведення утримань з його пенсії (а.с.42-43).

На запит ГУ ПФУ в Полтавській області, Пенсійний фонд України листом від 12.09.2018 № 29895/0223 надав відповідь та повідомив, що за наведених ГУ ПФУ в Полтавській області у запиті обставин, підстави для утримань з пенсії ОСОБА_1 відсутні (а.с. 44).

Як правомірно враховано судом першої інстанції, за період з 01.08.2018 по 30.09.2018 з пенсії позивача відраховано 5740,00 грн (по 20 % від 14350,00 грн за 2 місяці) (а.с. 39, 48).

Враховуючи лист Пенсійного фонду України від 12.09.2018 № 29895/0223, ГУ ПФУ в Полтавській області 21.09.2018 виплачено позивачу грошові кошти у сумі 5740,00 грн, що підтверджується повідомленням до доручення на одноразову виплату пенсії (допомоги) пенсіонеру (а.с. 68-71).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення відповідача від 27.07.2018 № Д не містить жодної з підстав для відрахування виплаченої надміру суми пенсії, визначених положеннями частини першої статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, відповідачем протиправно здійснено відрахування з 01.08.2018 по 30.09.2018 з пенсії позивача грошових коштів у розмірі 5740,00 грн.

Враховуючи, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 27.07.2018 № Д відповідачем не скасовано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 27.07.2018 № Д.

Щодо зобов'язання ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати позивачу частини відрахованої пенсії, починаючи з 01.08.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем з 01.08.2018 по 30.09.2018 позивачу здійснено доплату пенсії у розмірі 5740,00 грн - 21.09.2018 (а.с. 68).

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку несвоєчасна виплата позивачу пенсії у розмірі 5740,00 грн відбулася з вини відповідача у зв'язку з протиправним утриманням пенсії позивача на підставі оскаржуваного рішення.

У пункті 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати зазначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов'язання ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати позивачу, а саме: частини відрахованої пенсії за 2 місяця (серпень-вересень 2018 року).

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 05.10.2018 №162/787/16-а, яка, відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, повинна враховуватись судом.

Посилання апелянта на те, що оскільки в даному випадку перерахунок пенсії було проведено на підставі рішення суду, то відсутні правові відстави для обчислення компенсації, колегією суддів не приймаються, оскільки є надуманими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2018 року № № 522/5664/17, 27 липня 2018 року № 815/459/18.

Твердження заявника, що пенсія позивачу виплачена у місяці нарахування, спростовується тим фактом, що її частина, утримана відповідачем, виплачена позивачем в добровільному порядку вже після строків, у які вона повинна сплачуватись.

Також колегією суддів не приймаються до уваги посилання апелянта на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 16.12.2010 №К-8272/09, оскільки правовідносини, які розглядав Вищий адміністративний суд України, не є тотожними правовідносинам, що склалися у цій справі.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 по справі № 1640/3013/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов