Справа № 464/5829/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2479/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Коваля Р.Й., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 29 січня 2019 року, ухвалене суддею Мичка Б.Р. у м.Львові, у справі № 464/5829/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача Львівської митниці ДФС, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.131) просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №1430/20900/17 від 10.07.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у протоколі та постанові відповідача не наведено жодних доказів подання позивачем митної декларації або будь-якого іншого документа щодо поміщення ввезеного автомобіля у митному режимі «транзит», а також доказів ознайомлення позивача із обрання митницею саме режиму «транзит», що, на думку позивача, вказує на протиправність застосування ст.95 МК України, за порушення якої передбачена відповідальність за ст.470 МК України.

Позивач зазначає, що відповідачу було надано копію постанови Сихівського районного суду від 14.06.2014 у справі №464/3854/14-а, довідку про реєстрацію місця проживання в ОСОБА_2, угоду про працю, агенційну угоду з іноземною юридичною особою підприємством «Міріус», реєстраційні документи на автомобіль, з яких слідує, що такий транспортний засіб є власністю нерезидента. Відтак ввезений транспортний засіб має комерційне призначення та повинен перебувати у митному режимі «тимчасове ввезення», а не «транзит».

Крім того з урахуванням дати ввезення транспортного засобу у митному режимі «транзит» 02.07.2017 вказує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена поза межами встановленого законом шестимісячного строку, що має наслідком її скасування.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 29 січня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачем 02.07.2016 здійснено ввезення смугою руху «зелений коридор» транспортного засобу як фізичною особою в режимі «транзит», оскільки будь-який інший митний режим передбачає обовязкове письмове декларування транспортного засобу, що зареєстрований в іншій державі, та виконання інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України. Оскільки позивач цих вимог не дотримався, при ввезені автомобіля не представив належних доказів на підтвердження комерційного використання транспортного засобу, відтак відсутні підстави для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування.

Крім того в ЄАІС ДФС не виявлено інформації про заявлення 02.07.2016 під час ввезення транспортного засобу митного режиму «тимчасове ввезення», доказів на підтвердження заявленого митного режиму «тимчасове ввезення» під час складення протоколу митним органом та на розгляд суду не надано, факт ввезення позивачем транспортного засобу на митну територію в митному режимі «транзит» підтверджується витягом АСМО «Інспектор».

Враховуючи, що факт виявлення правопорушення мав місце 30.04.2017, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена в межах встановленого ст.467 МК України шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 10 липня 2017 року заступник начальника Львівської митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 виніс постанову у справі про порушення митних правил №1430/20900/17, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500 грн (а.с.99-100).

Із вказаної постанови митного органу слідує, що у ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України встановлено, що 30.04.2017 близько 01 год. 18 хв. в зону митного контролю пропуску «Рава-Руська-Гребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС із ОСОБА_2 до України в»їхав автомобіль НОМЕР_1, країна реєстрації Україна, в якому громадянин України ОСОБА_1 повертався зі службової поїздки з ОСОБА_2 в Україну в якості пасажира.

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього та осіб, які в ньому переміщуються, в ПІК «Інспектор» та ЄАІС ДФС України виявлено, що громадянином ОСОБА_1 02.07.2016 о 14:29 год через пункт пропуску «Грушів» Львівської митниці ДФС було ввезено на митну територію України автомобіль марки «Jeep Сhеrоkее», VIN: 1J8GLN8792W210156, р.н. WМ5259Е (країна реєстрації ОСОБА_2), без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України.

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС України станом на 30.04.2017 встановлено відсутність інформації про вивезення з митної території України зазначеного транспортного засобу.

Таким чином, державним інспектором ВМО №2 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 встановлено перевищення гр.ОСОБА_1 більш як на десять діб встановленого ч.1 ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу марки «Jeep Сhеrоkее», VIN: 1J8GLN8792W210156, р.н. WМ5259Е (країна реєстрації ОСОБА_2), що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України), про що складено протокол про порушення митних правил №1430/20900/17 від 30.04.2017 (а.с.85-86).

Крім того в протоколі інспектором зазначено, що згідно з електронною базою даних «Реєстр порушників митних правил» ДФС України станом на 30.04.2017 відносно гр. ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних №2362/20910/16 від 14.06.2016 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України щодо перевищення більш як на десять діб встановлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки автомобіля «Jeep Сhеrоkее», VIN: 1J8GLN8792W210156, р.н. WМ5259Е (країна реєстрації ОСОБА_2) (дата ввезення транспортного засобу 13.07.2015, протокол складено 14.06.2016).

Розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, відповідач дійшов висновку, що зазначеними діями позивач спричинив порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.

Крім того постанова в справі про порушення митних правил містить розяснення про встановлений ст. 539 Митного кодексу України обовязок особи, що вчинила правопорушення, сплатити визначений штраф не пізніше пятнадцяти днів з дня вручення або надіслання копії постанови органу доходів і зборів про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови або принесення на неї протесту прокурором не пізніше пятнадцяти днів з дня залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення або відхилення протесту. У разі, якщо штраф не буде сплачено у строки, встановлені ст. 539 Митного кодексу України, постанова органу доходів і зборів надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи порушника або за місцезнаходженням його майна.

Постанова в справі про порушення митних правил №1430/20900/17 від 10.07.2017 Львівською митницею ДФМ листом №6366/13-70-20/Д/29 від 11.07.2017 надіслана на адресу гр. ОСОБА_1 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.101-103). При відстеженні зазначеного поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 79 3 прослідковується дата фактичного приймання поштового відправлення відділенням поштового звязку - 12.07.2017 та інформація про невдалу спробу вручення (не вручене під час доставки) 14.07.2017. Дане поштове відправлення 12.08.2017 оформлене для повернення відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання 12.08.2017.

17.08.2017 державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54529944 на підставі постанови №1430/20900/17, виданої 10.07.2017 Львівською митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці ДФС 8500 грн та така була вручена йому особисто 19.08.2017 (а.с. 62-66).

ОСОБА_1 вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 8500 грн протиправною, звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на іншу територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

В розумінні ч. 1 статті 90 Митного кодексу України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу І п. 4 наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 № 1118 Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, автомобіль позивача перебував під митним контролем, а до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Із наданих позивачем пояснень судом першої інстанції встановлено, що поважними причинами невивезення транспортного засобу у встановлений Митним кодексом України строк за межі території України позивач вказує те, що інспектором митниці під час пропуску в»їзду 02.07.2016 на митну територію України ввезеного службового автомобіля, такий постановлено в режимі «транзит», однак позивачем надано усі необхідні документи та було заявлено режим «тимчасове ввезення».

Частиною 2 статті 366 МК встановлено, що канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відтак, транспортні засоби комерційного призначення не належать до товарів та не можуть бути пропущеними смугою руху «зелений коридор».

Згідно з частиною 6 статті 379 МК строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Приписами частини 1 статті 381 МК передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому згідно з положеннями глави 55 розділу ХІІ МК України поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим, ніж «транзит» супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Натомість з оскаржуваної постанови судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем до митного оформлення не надано жодної митної декларації, а в ЄАІС ДФС не виявлено інформації про заявлення 02.07.2016 позивачем під час ввезення транспортного засобу митного режиму «тимчасове ввезення». Доказів на підтвердження заявлення митного режиму «тимчасове ввезення» позивачем під час складення протоколу митним органом та на розгляд суду не надано.

Водночас факт ввезення позивачем транспортного засобу на митну територію України в митному режимі «транзит» підтверджується витягом АСМО «Інспектор-2006» (а.с. 91).

В контексті встановлених обставин справи колегія суддів прийшла до висновку, що пропуск 02.07.2016 ввезеного позивачем на митну територію України автомобіля було здійснено у порядку, передбаченому нормами частини 1 статті 381 МК, тобто у митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами статті 95 МК.

Відповідно до частини 1 статті 105 МК у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м.Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Тимчасовий пропуск транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України врегульовано приписами статті 189 МК.

Так, частиною 1 статті 189 МК України встановлено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України (частина 3 статті 189 МК).

Статтею 1 Додатка С до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) встановлено, що приватне використання означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Під поняттям «особа» відповідно до приписів статті 1 Конвенції та пункту 35 статті МК слід розуміти як юридичну, так фізичну особу, а отже особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

Відповідно до статті 1 Додатка С Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) комерційне використання означає платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Таким чином, транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення і митне оформлення таких транспортних засобів здійснюється згідно із приписами статті 380 МК, яким регламентовано особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України.

При цьому будь-яких документів, які підтверджували б комерційне використання ввезеного позивачем автомобіля не представлено.

З огляду на викладене ввезений позивачем транспортний засіб слід вважати транспортним засобом особистого користування, ввезення якого громадянами з метою транзиту через територію України врегульовано приписами статті 381 МК.

Відповідно до ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобовязаний:

1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання;

2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб відповідно до вимог ст.460 МК України гр.ОСОБА_1 не надав.

Таким чином, позивач перевищив строк транзитного перевезення (доставки) автомобіля марки «Jeep Сhеrоkее», VIN: 1J8GLN8792W210156, р.н. WМ5259Е (країна реєстрації ОСОБА_2) більше, ніж на 10 діб, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

При цьому відповідно до частини 1 статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Факт невивезення автомобіля понад 10-денний строк не заперечується самим позивачем, як і факт ввезення такого автомобіля без подання декларації чи зобов'язання.

Слід зазначити, що триваючими є правопорушення, які розпочинаються протиправною дією чи бездіяльності і здійснюються безперервно шляхом невиконання у повній мірі передбачених законом обов'язків.

Днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил №1430/20900/17 від 30.04.2017.

Оскільки в даному випадку вчинене позивачем правопорушення є триваючим, відповідачем оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил №1430/20900/17 від 10.07.2017 прийнята у межах строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК, оскільки з часу виявлення вчинення позивачем порушення митних правил не минуло більше шести місяців.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Водночас підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил згідно з статтею 531 МК України є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

За правилами ч.2 цієї статті про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ч.4 ст. 526 МК України)

Так, наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються доводи позивача про порушення відповідачем вимог щодо порядку здійснення провадження у справі про порушення митних правил, покликаючись на неналежне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил, як обставину, що вказує на неправомірність оскаржуваної постанови.

Колегією суддів встановлено, що листом Львівської митниці ДФС №1251/10/13-70-74/29 від 04.05.2017 позивача було повідомлено про розгляд справи про порушення митних правил на 29 травня 2017 року, водночас долучивши примірник протоколу про порушення митних правил №1430/20900/17 як такий, що не був отриманий порушником при його складенні та у звязку з відмовою від його підписання.

29 травня 2017 Львівською митницею ДФС отримано від ОСОБА_1 заяву від 26 травня 2017 року, у якій заявник просив скасувати протокол про порушення митних правил №1430/20900/17 від 30.04.2017.

Листом посадової особи Львівської митниці ДФС в.о. заступника начальника митниці, начальника УПМП ОСОБА_3 №2842/Д/13-70-20/38 від 06.06.2017 ОСОБА_1 повідомлено про те, що заява від 26.05.2017 Львівською митницею ДФС розглянута та долучена до матеріалів справи про порушення митних правил №1430/20900/17. Водночас повідомлено про дату розгляду справи 12.06.2017 о 10:00 за адресою: м. Львів, вул.Городоцька, 369, та розяснено, що факти, викладені в даній заяві, будуть враховані під час розгляду справи. Згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення ф.119 зазначений лист вручено позивачу 12.06.2017. Тобто повідомлення про розгляд справи про порушення митних правил позивачу було вручено засобами поштового зв»язку у день її розгляду (а.с.94).

На наслідками розгляду заявленого позивачем клопотання від 12 червня 2017 року, Львівською митницею ДФС на адресу Департаменту боротьби з митними правопорушеннями Державної фіскальної служби України скеровано запит про надання інформації про факти перетину Державного кордону України транспортним засобом марки «Jeep Сhеrоkее», VIN: 1J8GLN8792W210156, р.н. WМ5259Е (країна реєстрації ОСОБА_2) та персональні дані громадян, які прямували ним, з метою прийняття обєктивного рішення у справі про порушення митних правил №1430/20900/17.

Відповідно до повідомлення Львівської митниці ДФС №13-70-26/29-1609 від 26.06.2017 розгляд справи про порушення митних правил призначено на 10:00 год 10.07.2017. Зазначене повідомлення скеровано на адресу позивача з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ф.119 (штрих кодовий ідентифікатор 79 0). Дане повідомлення містить відмітку про вручення даного поштового відправлення адресатом 10.07.2017, що свідчить про неналежне повідомлення особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, дати, часу та місця розгляду справи, та є порушенням визначених статтею 498 Митного кодексу України прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил (а.с.98).

Колегія суддів зауважує, що розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, можливий лише за сукупності умов, які передбачають такий розгляд: належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та за відсутності заявлених такою особою клопотань про перенесення розгляду справи.

Відтак, в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальнику управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 необхідно було встановити наявність доказів про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Як наслідок, апеляційний суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови посадовою особою Львівської митниці ДФС не було надано належної оцінки щодо наявності підстав для розгляду справи про порушення митних правил № 1430/20900/17 без участі ОСОБА_1

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції при перевірці законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил на відповідність критеріям правомірності рішення субєкта владних повноважень, визначених ч.2 ст. 2 КАС України, та стосовно наявності передбачених статтею 531 МК України підстав для його скасування.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте субєктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Так, ОСОБА_1 при зверненні до суду заявлено позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1430/20900/17 від 10.07.2017.

Однак, позовні вимога про визнання рішення суб'єкта владних повноважень протиправним задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку охоплюються вимогами щодо її скасування.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції, з урахуванням спливу встановленого частиною 1 статті 467 МК України строку накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил, дійшов до висновку що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №1430/20900/17 від 10.07.2017 та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 271, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 29 січня 2019 року у справі № 464/5829/17 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника Управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 в справі про порушення митних правил №1430/20900/17 від 10 липня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 8500,00 грн, та провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8