Справа № 826/18045/16
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2019 року 10:07 № 826/18045/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача Іванейко Я.Я. (в режимі відеоконференції), Шуневич - Хористенко В.В., відповідача Кеди А.В., третьої особи Норець В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом Головного управління ДФС у Львівській області
до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
про за участі третьої особи стягнення заборгованості. Офісу великих платників податків ДФС

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Городоцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про стягнення 6292937,13 грн. податкового боргу зі сплати плати за користування надрами для видобування нафти та газу з публічного акціонерного товариства "Укрнафта".

В процесі розгляду справи, ухвалою від 28.09.2018р. позивача було замінено на Головне управління ДФС у Львівській області.

В процесі розгляду справи, у відповідності до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 15.02.2019р. №172/10.5-10, позивачем позовні вимоги зменшено до суми 12691,91грн. з рентної плати за користування надрами для видобутку природного газу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем подано позивачу розрахунки рентної плати, проте, кошти своєчасно не сплачено.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з огляду на сплату боргу та те, що позивач, на думку відповідача, не є органом стягнення по відношенню до позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачем здійснюється видобуток природного газу та території Львівської області, та, відповідно, подається звітність зі сплати рентної плати за користування надрами для видобутку природного газу.

Зокрема, протягом 2015 - 2016 років позивачем було подано розрахунки податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин та розрахунки з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини, якими самостійно узгоджено зобов'язання зі сплати рентної плати за користування надрами для видобутку природного газу, які своєчасно сплачені не були.

Державною фіскальною службою України було прийнято рішення №259 від 07.08.2015р. про розстрочення податкового боргу відповідача, на підставі якого між відповідачем та Городоцькою ОДПІ укладено договір про розстрочення податкового боргу від 10.08.2015р.

Рішенням ДФС України від 6 жовтня 2015 року дане розстрочення було скасоване, зобов'язання відповідача зі сплати рентної плати за користування надрами для видобутку природного газу в сумі 93344,03грн. набули статусу податкового боргу.

Вирішуючи вимоги по суті, суд виходить з такого.

Платник рентної плати та уповноважена особа сплачують податкові зобов'язання за місцезнаходженням: ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України (пп. 252.25.1 п. 252.25 ст. 252 ПК України) або за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України (пп. 252.25.2 п. 252.25 ст.252 ПК України).

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами п. 36.2 цієї ж статті ПК України, податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

В силу п. 36.3 ст. 36 ПК України, податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

За змістом норм ст.ст. 37, 38 ПК України, податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку та припиняється, зокрема, у зв'язку з його виконанням шляхом сплати в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Так, згідно з п.п. 257.1, 257.2 і 257.3 ст. 257 ПК України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати. Зокрема, платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки, з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

При цьому, відповідно до п. 257.4 ст. 257 ПК України (у редакції чинній до 01.01.2016), у податковому (звітному) періоді платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, які здійснюють видобування нафти, конденсату, газу природного, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, платники рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та платники рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України сплачують авансові внески з рентної плати у податковому (звітному) періоді до 30 числа кожного місяця (у лютому - до 28 або 29 числа). Розмір таких авансових внесків складається з однієї третини суми податкових зобов'язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сплата авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є податковим обов'язком у розумінні ст.ст. 37, 38 ПК України. А з огляду на те, що розмір авансових внесків визначається виходячи із розміру податкових зобов'язань, самостійно визначених платником, суд приходить до висновку, що авансові внески, поряд із власне рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин, самостійно визначеною її платником, є узгодженим грошовим зобов'язанням у розумінні п. 54.1 ст. 54 ПК України (аналогічна правова позиція наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.02.2016 № К/800/54125/15 (у справі 826/21925/15) та постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2016 у справі № 826/16357/15).

Як вбачається зі змісту наданих позивачем до матеріалів справи розрахунків суми податкового боргу в розрізі за платежами та податкових розрахунків з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3-тій квартал 2015 року з додатками 2 - розрахунками податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у частині корисних копалин, для яких затверджено ставки у відносних показниках), датованих 04.11.2015, нараховані до сплати в інтегрованих картках платника податків суми в авансових внесків за період сплати 30.11.2015, 30.12.2015 та 19.02.2016 складають 1/3 від сум податкових зобов'язань, задекларованих платником у вказаній податковій звітності.

Згідно з п. 257.5 ст. 257 ПК України (у редакції чинній до 01.01.2016), сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

На думку суду, дана норма п. 257.5 ст. 257 ПК України кореспондується з нормою п. 57.1 ст. 57 зазначеного Кодексу, відповідно до якої платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Починаючи з 1 січня 2016 року до ст. 257 ПК України були внесені зміни Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII, в результаті яких пункт 257.4 виключено зі ст. 257 цього Кодексу, а п. 257.1 і 257.5 цієї статті викладено у наступних редакціях: «Базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.».

В розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, набуває статусу податкового боргу.

Таким чином, суми авансових внесків з рентної плати нараховані до сплати в інтегрованій картці платника податків 30.11.2015, 30.12.2015 та 19.02.2016, та суми податкових зобов'язань з рентної плати, задекларовані платником у поданих ним розрахунках за 4-ий квартал 2015 року, січень і лютий 2016 року, які не були сплачені у встановлений п. 257.5 ст. 257 ПК України строк, є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

У силу норм пп. 258.2.1 п. 258.2, пп. 258.1.2 п. 258.1 ст. 258 ПК України, контроль за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння рентної плати здійснюють контролюючі органи.

На суму податкових зобов'язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом II цього Кодексу.

Зі змісту наданих позивачем додаткових пояснень, розрахунків сум податкового боргу та даних зворотних боків інтегрованих карток платника за 2015 - 2016 роки вбачається, що нарахування пені здійснювалося контролюючим органом в автоматичному режимі за прострочення сплати у 2015 та 2016 роках авансових внесків з рентної плати за користування надрами за видобування корисних копалин (природного газу та газового конденсату), нарахованих згідно розрахунків податкового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Датою погашення податкового боргу з авансових внесків з рентної плати були визначені дати сплати сум коштів в оплату рентної плати, інших, ніж зазначено позивачем в наданих розрахунках, доказів оплати зобов'язань зі сплати рентної плати за користування надрами для видобутку природного газу, відповідачем не надано.

Доказів оскарження ПАТ «Укрнафта» дій контролюючого органу щодо нарахування пені на суму податкового боргу з рентної плати, позивачем суду не надано, а іншого з матеріалів справи не вбачається.

При цьому, як вбачається з наданих позивачем розрахунків, позивачем не враховуються при визначенні боргу позивача, суми податкового зобов'язання, визначеного скасованими податковими повідомленнями - рішеннями.

Надаючи правову оцінку діям контролюючого органу щодо нарахування платнику сум пені на прострочені суми авансових внесків з рентної плати та вжиття заходів по стягнення суми податкового боргу у досудовому порядку, суд зазначає наступне.

В розумінні пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Загальні правила нарахування пені встановлені ст. 129 ПК України та застосовуються щодо всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов'язань, крім пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, яка розраховується за правилами Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185.

Так, зокрема, згідно з пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу.

Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

У разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов'язання (його частини) скасовується (п. 129.2 ст. 129 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України, нарахування пені закінчується, зокрема, у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

При цьому, деталізацію інших випадків погашення податкового боргу, за умови виникнення яких закінчується нарахування пені, проведено у п. 2.4 Інструкції про порядок нарахування та погашення пені, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.12.2010 №953 (що був зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.12.2010 за №1350/18645 та втратив чинність 10.06.2016).

Так, п. 2.4 цієї Інструкції визначав, що у разі погашення суми податкового боргу (його частини) іншим, ніж визначено у підпунктах 2.3.1 - 2.3.4 пункту 2.3 цього розділу, шляхом, зокрема розстрочення (відстрочення) сум платежів, подання платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від'ємним значенням суми податкових зобов'язань тощо, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.

Пеня, визначена п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (п. 129.4 ст. 129 зазначеного Кодексу).

Нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків (п. 131.1 ст. 131 ПК України).

З контексту наведених норм права можна дійти до висновку, що нарахування пені на суму податкового боргу здійснюється незалежно від застосування контролюючим органом штрафних санкцій (штрафів) у випадках несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов'язання, в порядку ст. 126 ПК України.

За змістом положень Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 217/24994 та діяв до 10.06.2016) та наразі чинного Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881), нарахування пені на суму податкового боргу проводиться контролюючим органом автоматично в інтегрованій картці платника без винесення окремого рішення за наслідками такого нарахування.

При цьому, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи. Форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

Занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Дослідивши та проаналізувавши надані позивачем розрахунки сум податкового боргу, дані зворотних боків інтегрованих карток платника за 2015 - 2016 роки, письмових пояснень позивача з питання розрахунку пені на суму податкового боргу з рентної плати за користування надрами для видобутку природного газу, суд дійшов до висновку про правомірність дій контролюючого органу.

Суд вказує, що оскільки у матеріалах даної справи відсутні належні документальні докази (як то рішення судів у справах за позовами ПАТ «Укрнафта» до контролюючого органу про визнання протиправними дій (бездіяльності) щодо оперативного обліку та відображення даних за результатами такого обліку в інтегрованій картці такого платника, що набрали законної сили та/або офіційних листів контролюючих органів з питання визнання таких обставин), то твердження відповідача про неповноту та/або недостовірність відомостей наведених в таких інтегрованих картках платника з відповідних податків документально не підтверджуються. Також, відповідачем не обґрунтовано будь-якими документальними доказами та розрахунками допущення контролюючим органом помилок при автоматичному обрахунку сум пені.

Відповідно до п.п. 87.1, 87.2 ст. 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Також джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Водночас, п. 87.12 ст. 87 ПК України визначено, що у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, джерелом погашення такого податкового боргу є майно платників податків, що є учасниками такого договору.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків, крім фізичних осіб, регулюється статтями 95 - 99 ПК України.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Тобто, право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання платникові податків податкової вимоги.

За правилами п. 59.1 ст. 59 ПК України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, орган державної податкової служби надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність у відповідача податкового боргу та підстав для його стягнення, а тому вимога про стягнення з нього спірної заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих позивачем документів і матеріалів, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи те, що відповідачем не спростовано твердження позивача, доказів погашення зазначеної заборгованості на день винесення рішення не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

З огляду на викладене та керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити .

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 12691,91 грн. податкового боргу з рентної плати з користування надрами для видобування природного газу за 2015 та 2016 роки.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 14.03.2019.

Суддя С.К. Каракашьян