Справа № 127/1710/19
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/1710/19
Провадження № 2-а/127/21/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,

при секретарі Федоровій С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 836867 від 04.01.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 836867 від 04.01.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 04.01.2019р. лейтенантом поліції ОСОБА_2 інспектором УПП у Вінницькій області відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №836867.

Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, зокрема з підстав недотримання процедури розгляду справи про адмінправопорушення інспектором патрульної поліції.

Рухаючись автомобілем марки «Пассат» д.н.з. НОМЕР_1 у напрямки міста Вінниці, зі сторони Хмельницька, позивач був зупинений працівниками поліції. До нього підійшла працівник поліції жіночої статті, яка повідомила про необхідність предявити їй посвідчення водія та свідоцтво про реєстрації транспортного засобу. На її вимогу, позивач предявив їй вищевказані документи, після чого вона пішла до службового автомобіля, який стояв позаду.Через деякий час до позивача підійшов працівник поліції, у якого в руках знаходилися постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №836867, один екземпляр якої він запропонував отримати позивачу, про що поставити підпис на іншому екземплярі.

Розуміючи, що вже винесена постанова без позивача, без розяснення йому його прав, без надання для ознайомлення відповідних доказів та без врахування його пояснень, він попросив працівника поліції представитися та надати своє службове посвідчення, на що останній повідомив йому, що саме він є лейтенантом поліції ОСОБА_2, особою яка і винесла постанову.

Відповідачу позивачем було повідомлено про те, що він вважає винесену постанову незаконною, оскільки вона винесена без нього, йому не розяснено його права, також не було вислухано його пояснення, зокрема не надано відеофіксація правопорушення, не надано доказів на якому саме відрізку шляху та саме з якою швидкістю рухався автомобіль під керуванням позивача. На вказані зауваження відповідач повідомив позивачу, що він думав, що працівник поліції, яка перевіряла документи повідомила позивачу про його права та вказав, що якщо він не розпишиться на іншій стороні постанови, він не віддасть йому другий екземпляр.

Розуміючи, що свої пояснення на вказаній постанові він не зможе в повному обсязі викласти, так як там відсутня графа пояснень, позивачем було написано про не розяснення йому прав та про не згоду з постановою.

Також на його запитання чи здійснюється працівником поліції відеофіксація, оскільки йогопояснення повинні були бути зафіксовані на відео, останній повідомив, що ні.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних» від 24.11.2015 № 14/1 чітко регламентують, що кожному

патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, а також вказується коли поліцейський повинен її обовязково вмикати.

Позивач зазначає, що ним було розяснено, що у своїй діяльності працівники поліції зобовязані користуватися відоекамерою, яка знаходиться на ньому, для того щоб його пояснення та обґрунтування не згоди з постановою були зафіксовані хоча б під відеозапис.Після чого відповідач включив бодікамеру, і позивачем було повторно вказано йому на порушення, які були ним здійснені. Також позивач попросив надати відповідача документи та сертифікат на прилад який вказаний у постанові.Однак і вказані дії відповідачем не були здійсненні.

Позивач вважає, що оскаржувану постанову винесено неправомірно, а тому просив її скасувати та провадження у справі закрити.

Позивач в судове засідання не зявився, просив дану справу розглянути у його відсутність, вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте на адресу суду представник відповідача надав відзив на адміністративний позов разом з додатками, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи та надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.01.2019 року інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови водій ОСОБА_1 04.01.2019 року о 10:36:35 годин, керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN Passat», номерний знак НОМЕР_1, на 375 км а/д «Стрий-Знамянка» в населеному пункті, позначеному дорожним знаком 5.45 ПДР с.Якушенці Вінницький район Вінницька область, перевищив швидкість на 32 км/год, рухався зі швидкістю 82 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах, у зв'язку з чим позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Так, було досліджено докази, які надані позивачем та представником відповідача, з яких не вбачається, що ОСОБА_1 ПДР України порушував, оскільки з долучених копій фото не вбачається, що зображений автомобіль рухався саме в населеному пункті в с.Якушенці Вінницького району Вінницької області.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ЕАВ № 836867 від 04.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позовОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕАВ № 836867 від 04.01.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП- задовольнити.

Постанову інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ЕАВ № 836867 від 04.01.2019 року про притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: