Справа № 826/6805/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6805/18 Головуючий у І інстанції - Кузьменко А.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області про визнання неправомірною відмови у видачі будівельного паспорту та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області, в якому просив визнати протиправними дії Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області щодо відмови у видачі будівельного паспорта та поверненню пакета документів, доданих до заяв позивача № 187/10-08.04 від 27 червня 2017 року та № 120/10-08.04 від 26 березня 2018 року про видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2; зобов'язати Відділ містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області видати ОСОБА_2 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що останній 27 червня 2017 року та 26 березня 2018 року звертався із заявами та необхідним пакетом документів до відповідача для видачі будівельного паспорту забудови вищевказаної земельної ділянки. Листами від 03 липня 2017 року № 225/01-29 та від 29 березня 2018 року № 92/01-29 Відділ містобудування та архітектури Васильківської міської ради Київської області відмовив позивачу у видачі будівельного паспорту та повернув пакет документів. На думку Позивача, у своїх відповідях Відповідач не деталізував причини відмови у видачі будівельного паспорта, не вказав в чому саме полягає невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. Крім того, Позивач зазначав, що під час детального вивчення Генерального плану міста Василькова ним виявлено, що належна йому на праві приватної власності земельна ділянка з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)» віднесена в Генеральному плані до ландшафтних та рекреаційних територій. Підставою для звернення ОСОБА_2 до адміністративного суду стали саме відмови Відділу містобудування та архітектури Васильківської міської ради Київської області щодо видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у видачі будівельного паспорта та повернення пакета документів, доданих до заяв ОСОБА_2 № 187/10-08.04 від 27 червня 2017 року та № 120/10-08.04 від 26 березня 2018 року, про видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язано Відділ містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 про видачу будівельного паспорту на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 № 187/10-08.04 від 27 червня 20107 року та № 120/10-08.04 від 26 березня 2018 року з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відділ містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у адміністративному позову відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Відповідач зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не дав належну оцінки, обставинам що мають істотне значення для справи, а саме доводам Відповідача, про те, що під час відведення земельної ділянки первісному власнику ОСОБА_3, Відповідачем було надано висновок про наявні обмеження на використання земельної ділянки, зокрема зазначено, що земельна ділянка розташовується в зоні охоронюваного ландшафту, в зоні охорони археологічного культурного шару, в безпосередній близькості до щойно виявленого об'єкту культурної спадщини - фортеці кінця XVII- XVIII ст. будівництва індивідуального жилого будинку здійснювати за проектною документацією, розробленою та погодженою в порядку визначеному законодавством і державними нормами, при цьому максимальна висота будинку і господарських споруд не повинна перевищувати 7 м. Будівельні земляні роботи, зокрема, пов'язані з прокладанням інженерних мереж, встановлення огорожі, благоустроєм території, проводити обов'язково під наглядом фахівців-археологів за погодженням з органом культурної спадщини КОДА.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, Позивачем подано клопотання про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги і стягнення з Відповідача на користь Позивача 5 500, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 грудня 2010 року рішенням Васильківської міської ради Київської області № 12.36-03-VI надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

17 серпня 2012 року рішенням Васильківської міської ради Київської області № 03-90-27-VI затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, передано безоплатно у приватну власність громадянину ОСОБА_3 та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 28 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончуком І.А., вищезазначена земельна ділянка продана громадянином ОСОБА_3 громадянину ОСОБА_2.

28 грудня 2015 року відомості щодо права власності внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1 за громадянином ОСОБА_2. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

27 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Відділу містобудування та архітектури Васильківської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_2, та з необхідним пакетом документів.

Листом від 03 липня 2017 року № 225/01-29 Позивачу відмовлено у наданні будівельного паспорту у зв'язку із невідповідністю намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації та повернуто пакет документів.

29 березня 2018 року Позивач вдруге звернувся до Відповідача із заявою та відповідним пакетом документів для отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.

Листом від 29 березня 2018 року № 92/01-29 Відділ містобудування та архітектури Васильківської міської ради повідомив позивача, що листом від 03 липня 2017 року № 225/01-29 йому вже надано вичерпну відповідь щодо відмови у видачі будівельного паспорту.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції погодився з доводами Позивача про наявність підстав для визнання протиправними дії Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області щодо відмови у видачі ОСОБА_2 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та щодо повернення пакета документів. З урахуванням частини 2 статті 9 КАС України та з метою захисту прав Позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов'язати Відділ містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 про видачу будівельного паспорту на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 № 187/10-08.04 від 27 червня 20107 року та № 120/10-08.04 від 26 березня 2018 року з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 47 Конституції України держава створює умови, за яких кожний громадянин, зокрема, матиме змогу побудувати житло.

Так, за приписами статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (в редакції від 10 червня 2017 року, що діяла на момент першого звернення Позивача до Відповідача; далі - Закон № 3038-VI) генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Відповідно до частин 1 та 9 статті 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п'ять років. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту.

Частинами 1, 2 та 8 статті 18 Закону № 3038-VI передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 3038-VI зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Частинами 1 та 4 статті 27 Закону № 3038-VI передбачено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2011 року № 103 затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (редакція від 02 квітня 2013 року; далі - Порядок № 103).

Відповідно до пункту 2.1. Порядку № 103 видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру НВ-017, сформованим 11 вересня 2017 року, у Державному земельному кадастрі містяться офіційні відомості про земельну ділянку: кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

За приписами частини 4 статті 373 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно з частинами 1-3 статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків згідно з частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, Позивач мав намір здійснити забудову належної йому на праві власності земельної ділянки.

Відповідачем зазначено, що підставою для відмови ОСОБА_2 в отриманні будівельного паспорту стало те, що територія, на якій розташована земельна ділянка, є ландшафтною та рекреаційною територією, а згідно зонінгу - рекреаційна зона озеленених територій загального користування, що призначена для організації повсякденного відпочинку населення.

Рішенням Васильківської міської ради Київської області № 02-11-7 від 17 червня 2016 року затверджено Генеральний план міста Василькова.

Тобто, вказаний план затверджено і після виділення спірної земельної ділянки із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (17 серпня 2012 року), і після державної реєстрації земельної ділянки Управлінням Держземагенством у Васильківському районі Київської області (23 жовтня 2014 року), і після реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем даної земельної ділянки (28 грудня 2015 року).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на час розробки та затвердження Генерального плану міста Василькова дані про спірну земельну ділянку, зокрема її цільове призначення та форму власності, вже були внесені до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме, з чим погоджується колегія суддів.

У зв'язку з наведеним, зазначена земельна ділянка не могла бути віднесена до ландшафтних та рекреаційних територій, оскільки це порушує право власника цієї ділянки.

Крім того, Відповідачем не враховані норми наведених законодавчих актів України при розгляді заяв ОСОБА_2 про надання будівельного паспорта на забудову спірної земельної ділянки, чим позбавлено позивача, як власника земельної ділянки, реалізувати право на забудову відповідно до її цільового призначення на її початковій стадії - отримання будівельного паспорта.

Також, Відповідач, відмовляючи ОСОБА_2 в наданні будівельного паспорту на спірну земельну ділянку, обмежився лише загальною фразою щодо невідповідності намірів забудови земельної ділянки чинній містобудівній документації, не обгрунтовуючи таку відмову.

Тобто, Позивач фактично не був обізнаний в чому саме подані ним документи не відповідають містобудівній документації.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для визнання протиправними дії Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області щодо відмови у видачі ОСОБА_2 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, та щодо повернення пакета документів, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області видати ОСОБА_2 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх передчасність.

Відповідач при прийнятті рішення про відмову у видачі такого будівельного паспорту Позивачу, не в повній мірі розглянув подані останнім документи, не надав жодної правової оцінки тому, що рішення Васильківської міської ради Київської області від 17 серпня 2012 року № 03.90 про виділення спірної земельної ділянки первісному власнику - ОСОБА_3, в судовому порядку не скасовано, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 грудня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леончуком І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2686, відповідно до якого позивач набув право власності на спірну земельну ділянку, недійсним не визнано, а рішення про передачу безоплатно у приватну власність громадянину ОСОБА_3 (попередньому власнику земельної ділянки) спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд без врахування вказаних обмежень прийнято вже після складення висновку Відділу містобудування та архітектури Васильківської міської ради Київської області від 03 листопада 2011 року № 362/1108, яким встановлено обмеження на використання спірної земельної ділянки.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано зобов'язав Відділ містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області повторно розглянути заяви ОСОБА_2 про видачу будівельного паспорту на забудову земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 №187/10-08.04 від 27 червня 20107 року та №120/10-08.04 від 26 березня 2018 року з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі, з чим також погоджується колегія суддів.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги та вважає безпідставними доводи Відповідача викладені в апеляційній скарзі про наявність обмежень на використання спірної земельної ділянки відповідно до висновку Відділу містобудування та архітектури Васильківської міської ради Київської області від 03 листопада 2011 року № 362/1108, оскільки після прийняття даного висновку Васильківською міською радою Київської області прийнято рішення про передачу безоплатно у приватну власність громадянину ОСОБА_3 спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд без врахування вказаних обмежень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо заявленого Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу клопотання про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги та стягнення з Відповідача на користь Позивача 5 500,00 грн. ( п'ять тисяч п'ятсот гривень 00 копійок), колегія суддів зазначає таке.

За змістом пункту першого частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги від 04.09.2017 року № 01-28/17, додаткову угоду до договору від 04.09.2017 року № 01-28/17 про надання правової допомоги від 12.02.2019 року, акт прийому - передачі наданих послуг з правової (правничої допомоги) від 28.02.2019 року за договором від 04.09.2017 року № 01-28/17 про надання правової допомоги та квитанцію № 9877138 від 28.02.2019 року на суму 5 500, 00 грн. Разом із клопотанням щодо вирішення питання про стягнення витрат, пов'язаних із розглядом справи, Позивачем надано свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю № 4589/10 та ордер серії КВ № 294986 від 28.02.2019 року.

Відповідно до специфікації виконаних робіт та витраченого часу, на виконаних робіт складено акт з метою обрахування розміру витрат на правничу допомогу адвокатів у формі гонорару у справі № 826/6805/18, з якого вбачається, що Адвокатське об'єднання надало ОСОБА_2 послуги, а ним прийнято та сплачено надані послуги: правовий аналіз апеляційної скарги та матеріалів справи, підготовка позиції у справі № 826/6805/18 - 2,5 годин, узгодженні правової позиції у справі № 826/6805/18 з клієнтом - 0,5 годин, підготовка відзиву на апеляційну скаргу № 826/6805/18 - 2,1 годин, подання відзиву до канцелярії Шостого апеляційного адміністративного суду - 0,9 годин.

Адвокатом Голуб В.О. було затрачено загалом 6,0 годин та Позивачем здійснено оплату послуг у сумі 5 500,00 грн. про, що свідчить квитанція від 28.02.2019 року № 9877138.

Колегія суддів не вповній мірі погоджується з доводами Позивача та вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, є неспівмірним та підлягає зменшенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України підлягають розподілу судові витрати на професійну правничу допомогу, яка надається саме адвокатом.

Згідно ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат-фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Таким чином, оскільки відповідно до рішення суду позовні вимоги Позивача були задоволені частково, на його користь підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, які надавались йому в ході розгляду справи адвокатом згідно з поданими документами та розрахунком.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Колегія суддів, враховує затрачений час на підготовку відзиву на апеляційну скаргу, а також враховує інший витрачений адвокатом час під час надання позивачу правничої допомоги та приходить до висновку, що вказана сума витрат у розмірі 5 500,00 грн. є неспівмірною з наданою Позивачу правничою допомогою.

Також, завищено погодинну оплату адвоката Голуб В.О. за правовий аналіз апеляційної скарги та матеріалів справи, узгодження правової позиції та подання відзиву до канцелярії Шостого апеляційного адміністративного суду, а тому розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірною.

Крім того, аналіз положень статті 134 КАС України дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов'язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення суми витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь Позивача до суми 2000 грн. 00 коп.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року - без змін.

Стягнути з Відділу містобудування і архітектури Васильківської міської ради Київської області (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченка, 6; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у сумі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст складено 14.03.2019 року.