Справа № 821/449/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 821/449/18
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

06 березня 2018 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області у якому просила скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 05.10.2017 року №000092/21-22-40- на суму 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що прийняте на підставі акту від 26.09.2017 року №83/40/НОМЕР_1 рішення від 05.10.2017 року є безпідставним, винесеним з порушеннями та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки порушена процедура встановлення обставин та дати вчинення правопорушення.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи що оскаржуване рішення прийняте на підставі висновків акту фактичної перевірки, відповідно до наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 05.09.2017 року №742, направлення на проведення фактичної перевірки щодо ФОП ОСОБА_2 Відповідачем дотримано всі приписи законодавства щодо порядку проведення фактичної перевірки. Позивачем здійснена реалізація тютюнових виробів без ліцензії. Продаж тютюнових виробів підтверджено витягом з бази даних, а саме 12.09.2017 року продаж цигарок «Монте Карло», вартістю 23.60 грн., чек №7606 від 12.09.2017 о 11:52 год. Крім того, при проведенні перевірки та адміністративного оскарження акт про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків контролюючому органу не надавався.

Позивач надав відповідь на відзив, яку обґрунтовано тим, що направлення на проведення перевірки та наказ про проведення перевірки не відповідають вимогам до вказаних документів. Направлення їй взагалі не вручалось та в ньому невірно зазначено прізвище позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні надав заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого в задоволенні позову просив відмовити

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року в задоволені адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції невірно оцінено надані відповідачем докази, зокрема, наказ №742 від 05.09.2017 року прийнятий за нібито отриманою з бази даних ІС «Податковий блок» інформацією про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки станом на дату прийняття наказу вищевказана база даних не містила такої інформації. Такі відомості оприлюднені 12.09.2017 року, що встановлено судом першої інстанції. Крім того, для ухвалення рішення від 05.10.2017 року про застосування фінансових санкцій слугували підстави не передбачені пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Актом про результати фактичної перевірки від 26.09.2017 року порушень, передбачених вищевказаними нормами, не встановлено.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець з 18.02.2014 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.186-187).

Позивач здійснює свою діяльність в магазині, розташованого за адресою вул. Покровська, 129, смт. Горностаївка, Горностаївський район, Херсонська область.

Роздрібна торгівля тютюновими виробами здійснювалась відповідно до ліцензії № 6-21-09-66-18718, терміном дії з 11.09.2016 року по 11.09.2017 року, ліцензії 7-21-09-66-26044, терміном дії з 17.09.2017 року по 17.09.2018 року (а.с. 10,62)

26 вересня 2017 року посадовими особами відповідача, згідно з направленням № 103 від 25.09.2017 року, здійснено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 з метою здійснення контролю за дотриманням вимог діючого законодавства у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. (а.с. 57)

За результатами перевірки складено акт № 83/40/НОМЕР_1 від 26.09.2017 року, в якому зафіксовані порушення позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/96-ВР (а.с. 59).

05 жовтня 2017 року ГУ ДФС у Херсонській області винесено рішення про застосування фінансових санкцій № 000092/21-22-40-6 про сплату в установленому законодавством порядку ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 17 000 грн. (а.с. 63).

08 листопада 2017 року позивач оскаржила рішення про застосування фінансових санкцій в адміністративному порядку до ДФС України, однак рішенням про результати розгляду скарги від 27.01.2018 року № 1001/Є/99-99-11-03-01-15 її скарга залишена без задоволення, а рішення без змін (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що застосування фінансових санкцій до позивача в сумі 17 000 грн. згідно оскаржуваного рішення є правомірним, оскільки останнє прийняте в порядку та відповідно до норм чинного законодавства.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правове регулювання оскаржуваних правовідносин здійснюється відповідно до Конституції України, Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/96-ВР

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 15 Закону України №481/96-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною 1 ст. 17 Закону України №481/96-ВР встановлено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст.17 Закону України №481/96-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та/ експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості, отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Відтак, підтвердивши в ході проведення фактичної перевірки факт реалізації позивачем 12.09.2017 року о 11:52 цигарок «Монте Карло» за ціною 23,60 грн., чек №7606, посадовими особами відповідача правомірно встановлено порушення, допущене позивачем, а саме реалізація тютюнових виробів без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Термін дії попередньої ліцензії закінчився 11.09.2017 року, новий термін дії ліцензії з 17.09.2017 року, що підтверджується витягом з АІС «Податковий блок» та не заперечується позивачем.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено судом першої інстанції, що перевірку проведено в присутності позивача, яка ознайомилася з складеним за її результатами актом перевірки від 26.09.2017 року, підписала його без зауважень.

Крім цього, з матеріалів справи, а саме апеляційної скарги вбачається, що позивач не заперечує факту порушення податкового чи іншого законодавства, проте зазначає, що станом на дату прийняття податковим органом наказу №742 від 05.09.2017 року про проведенні перевірки, останній не мав підстав для включення позивача до переліку платників податків для проведення фактичної перевірки передбачених пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки отримати в установленому законом порядку інформацію про порушення вимог законодавства міг тільки 12.09.2017 року (а.с. 140, на звороті).

Судова колегія вважає, що доводи апелянта про відсутність підстав проведення фактичної перевірки спростовуються встановленими обставинами справи та нормами законодавства, що діяло на час оскаржуваних правовідносин.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Відповідно до п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пп.80.2 ст.80 Кодексу фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Судова колегія звертає увагу, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов'язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб'єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред'явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду по справі № 812/1112/16 від 25.01.2019 року

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідне в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/96-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

В даному випадку посадові особи відповідача здійснювали фактичну перевірку з питань додержання субєктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що наказ від 05.09.2017 року №742 прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

Також судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, підтвердженими матеріалами справи, щодо законності проведеної фактичної перевірки.

Посадові особи відповідача проводили фактичну перевірку на підставі належним чином оформлених направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, предявили службові посвідчення, що відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.

Даними нормами також визначено, що непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З розписки №103 вбачається, що позивач ознайомилася з направленням на перевірку та наказом, отримала їх копії (а.с. 58).

Доводи апелянта, що актом про результати фактичної перевірки від 26.09.2017 не встановлено порушень передбачених пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України спростовуються встановленими обставинами справи.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що відповідачем правомірно притягнуто ФОП ОСОБА_2 до відповідальності за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/96-ВР та застосовано фінансові санкції в сумі 17 000 грн.

Апеляційна скарга не містить жодного обґрунтування на спростування висновків суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідачів, здійснених в межах повноважень та на підставі чинного законодавства.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 27 березня 2018 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328, КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко