Справа № 623/2595/18
Суддя: Винниченко П. П.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/2595/18
Номер провадження 2-а/623/2/2019
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Винниченка П.П.

з участю: секретаря - Ардашевої Я.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Ізюмі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі.

В обґрунтування позову послався на те, що головним спеціалістом з благоустрою відділу контролю благоустрою міста ОСОБА_3 24.07.2018 року складений протокол №94 відповідно ст.42 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» та ст.152 КУпАП та Правил благоустрою м. Ізюм відповідно до обставин викладених в якому: 24.07.2018 року о 09 годині 40 хвилин в м. Ізюмі по вулиці Гагаріна навпроти будинку №20 виявлено порушення, а саме: паркування автомобіля на зелених насадженнях. 03.08.2018 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради було винесено постанову, якою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. З вказаною постановою позивач не згоден в повному обсязі. Вважає, що постанова комісії є незаконною та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач предявлений позов підтримаві наполягав на його задоволенні, вказував, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, відповідачем порушений порядок розгляду порушення, складання протоколу та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Жодних знаків, які забороняють заїзд, зупинку або парковку на цій ділянці, немає. Зелені насадження на даній відсутні, отже немає порушення вимог Правил благоустрою міста Ізюм та ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», статті152 КУпАП.

Представник відповідача позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на законність своїх дій.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст.152 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за порушення правил благоустрою територій населених пунктів.

24.07.2018 року головним спеціалістом з благоустрою відділу контролю благоустрою міста ОСОБА_3 у відношенні позивача було складено протокол № 94 про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що 24.07.2018 року о 9-40 год. за адресою: м. Ізюм, вул. Гагаріна, навпроти б. 20, виявлено порушення п.12 Додатку 1 до «Прави благоустрою території м. Ізюм», а саме: паркування автомобіля на зелених насадженнях гр. ОСОБА_1

На підставі цього протоколу, 03.08.2018 року відповідач виніс постанову № 11 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП і наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с.10,11).

В судовому засіданні позивач не заперечив той факт, що здійснив зупинку транспортного засобу на газоні, посилаючись на відсутність вільних місця для паркування, вважає, що прилегла територія ринку не обладнана парковками.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

З огляду на вимоги ст. ст. 281 та 283 КУпАП за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач як колегіальний виконавчий орган міської ради, повинен був прийняти простою більшістю голосів його членів постанову у формі рішення, яке повинне містити відомості про орган, який виніс рішення, дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, встановлених при розгляді, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Таким чином, прийняте комісією рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає законодавчо-визначеним вимогам щодо його форми та змісту.

Крім того, слід зазначити, що в постанові комісії відсутні відомості, зазначення яких згідно ст. 281 КУпАП є обов'язковим. Так, в постанові відсутні відомості щодо встановлених під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обставин, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, документи і речові докази, досліджені при розгляді справи, взагалі у постанові відсутня описова та мотивувальна частина.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) відповідно до ст.283 КУпАП виносить одну із таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24 КУпАП; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься: а) при оголошенні усного зауваження відповідно до ст. 22 КУпАП; б) при передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу відповідно до ст. 21 КУпАП; в) при передачі матеріалів прокурору, органу досудового слідства чи дізнання відповідно до ст. 253 КУпАП; г) за наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП.

Зміст постанови та її форму врегульовано ст.283 КУпАП. Комісією було порушено правильність оформлення постанови у справі про адміністративне правопорушення після розгляду справи. В описовій частині викладені обставини, аналогічні висновкам спеціаліста зазначеним в протоколі, але при цьому в постанові в загалі відсутні результати заслуховування позивача при розгляді справи, а саме: зауваження, пояснення, клопотання. Також в резолютивній частині постанови відсутні висновки комісії про визнання винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею КУпАП. Вказано лише про накладення стягнення у вигляді штрафу без зазначення відповідної статті.

Також як вбачається з постанови, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Проте, санкція статті 152 КУпАП передбачає стягнення у виді штрафу в розмірі від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не визначаючи грошову суму такого стягнення. З постанови неможливо встановити, якою розрахунковою величиною керувався відповідач, зазначаючи саме такий розмір штрафу як 850 гривень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 238 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що оскаржувана постанова комісії від 03.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

На підставі ст. 132 КАС України, у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії», суд приходить до висновку що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст.152 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 78, 132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради від 03.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень визнати протиправною та скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно розділу VII п.15.5 Перехідних положень КАС України апеляційні скарги подаються до Другого апеляційного адміністративного суду учасниками справи через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 19 березня 2019 року.

Головуючий суддя П. П. Винниченко