Справа № 502/1256/18
Суддя: Манжос Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/1256/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Манжос Н. В.,

за участю секретаря судового засідання Припас А. О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області Китайгородського А. Е., про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 20.07.2018 року з адміністративним позовом до інспектора ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області Китайгородського А. Е., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій просить суд: скасувати постанову інспектора ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області, сержанта поліції Китайгородського А. Е., серії НК № 062470 від 23.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що 23.06.2018 року інспектор ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області, сержант поліції Китайгородський А. Е., зупинив його 23.06.2018 року за адресою: Кілійський район, с. Червоний Яр та звинуватив позивача в тому, що він нібито користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном) та попросив його надати документи, що посвідчують особу.

Як вказує позивач, він надав відповідачу посвідчення водія та повідомив про те, що не згоден з обвинуваченням щодо вчинення ним правопорушення та попросив докази здійснення правопорушення, на що отримав відмову.

Як зазначає позивач, інспектора ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області Китайгородського А. Е., положень ст. 276 КУпАП не виконав та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Також, як зазначає позивач, незаконно без його участі розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач не дав можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, відповідач проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливлює виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин по справі. Разом з тим, як вказує позивач, після висловлення звинувачень, відповідач пішов до свого патрульного автомобілю, та як стало відомо позивачу після отримання поштою постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, виніс постанову серії НК № 062470 від 23.06.2018 року, яку позивач від інспектора не отримував.

Будь - якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

13.07.2018 року позивач отримав постанову, про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на нього накладено штраф у розмірі 425, 00 гривень. Відповідно до змісту постанови, керуючи транспортним засобом, позивач нібито користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном).

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, так як під час керування транспортним засобом, як вказує позивач, він не користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном), оскільки зазначений телефон знаходився поруч нього, на пасажирському місці.

Крім того, згідно Витягу з пошукових відправлень Укрпошти, вищевказана постанова відправлена 11.07.2018 року, а саме через 18 днів з дня винесення вищевказаної постанови, чим порушено ст. 285 КУпАП, де визначено, що копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, якої її винесено.

На підставі вищезазначеного позивач просив суд скасувати постанову інспектора ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області, сержанта поліції Китайгородського А. Е., серії НК № 062470 від 23.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області Китайгородського А. Е., в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових клопотань не надав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних даних та доказів у відповідності до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 23.06.2018 року інспектором ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії № 062470 від 23.06.2018 року, якою на підставі ч.2 ст. 122 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

З вищезазначеної постанови серії № 062470 від 23.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 23.06.2018 року о 20 годині 35 хвилин в Кілійському району, с. Червоний Яр керував автомобілем «ГАЗ», державний номерний знак «ВН 3136 ЕМ», при цьому на момент руху користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном) чим порушив п. п. 2.9 (Д) ПДР України.

У вищезазначеній постанові, в графі «Копію постанови отримано» відсутній підпис ОСОБА_1, та відсутня відмітка про відмову від підпису.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 2.9. «д» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача інспектора ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області Китайгородського А. Е., як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факту того що позивач під час руху розмовляв по мобільному телефону.

Відповідно до ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п.3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Як зазначено в позовній заяві позивач зазначив, що під час керування транспортним засобом він не користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном), оскільки зазначений мобільний телефон знаходився поруч нього, на пасажирському місці.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч. 2 ст. 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу 2 ст. 258 КУпАП та п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами(посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП також передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, співробітник патрульної поліції має право не складати протокол про адміністративне правопорушення і виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №760/2846/17.

Враховуючи, що відповідачем інспектором ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області Китайгородського А. Е., не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 062470 від 23.06.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 241-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ГРПП ВОДГР УПД ГУНП в Одеській області Китайгородського А. Е., про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову серії НК № 062470 від 23.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу розміром 425,00 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду Н. В. Манжос