Справа № 620/3508/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3508/18 Головуючий у 1 інстанції: Непочатих В.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кучми А.Ю. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Н» № , прийняте відповідачем 12 жовтня 2018 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено з яких причин позивачем допущено несвоєчасну реєстрацію розрахунку коригування, не з'ясовано чи вчиняв позивач дії, спрямовані на його своєчасну реєстрацію, та чи було дотримано позивачем порядок реєстрації розрахунку коригування.

11 березня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні, суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина» () зареєстроване в якості юридичної особи 22.06.2007 р.

Головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств транспортної інфраструктури управління податкового супроводження підприємств невиробничої сфери ОСОБА_5 було проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» в ЄРПН податкових накладних.

За результатами проведеної камеральної перевірки, відповідачем складено акт від 18.09.2018 р. № 2686/28-10-44-05/35237656, яким встановлено порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме: граничних термінів реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 12.01.2018 р. № 441 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Не погоджуючись з вказаним актом, позивачем було подано заперечення від 28.09.2018 № 1124, однак листом від 09.10.2018 р. № 42173/10/28-10-44-05-11 заступник начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби повідомив позивача про те, що висновки акта від 18.09.2018 р. № 2686/28-10-44-05/35237656 «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» в ЄРПН податкових накладних, наведених в додатку № 1 до Акта» не відповідають вимогам чинного законодавства.

12.10.2018 р. відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № , яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 43328,52 грн. застосовано штраф в розмірі 40% у сумі 17331,41 грн.

Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України)(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків, зокрема, зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пп. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до положень статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній на час проведення перевірки), порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обовязок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

-10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

-20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

-30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

-40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідальність за бездіяльність можлива лише у тому випадку, якщо на суб'єкта покладався обов'язок діяти у певній ситуації у визначений спосіб, а він утримався від таких дій (не вчинив необхідних дій).

Обставини справи свідчать, що 13.11.2017 р. позивачем, відповідно до пунктів 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, було складено податкову накладну № 358 в електронній формі та 24.11.2017 направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак отримано квитанцію № 1, в якій повідомлялося про прийняття податкової накладної та зупинення її реєстрації (а.с. 32, 33).

Проте, 24 листопада 2017 року позивачем отримано квитанцію № 1 в якій повідомлено позивача про прийняття податкової накладної, зупинення її реєстрації з наступних підстав: «виявлені помилки: відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД;. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу».

29.11.2017 р. позивачем було подано до ДФС України пояснення щодо специфіки господарської діяльності, яка має незмінний характер, з посиланням на податкову та іншу звітність, а також інформацію за встановленою формою в електронному вигляді засобами електронного зв'язку щодо видів економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності (КВЕД ДК 009:2010); кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, що на постійній основі постачаються (виготовляються) та/або придбаваються (отримуються) платником податку.

01.12.2017 р. позивач направив повідомлення № 3 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 358, реєстрацію якої зупинено, а також письмові пояснення та копії документів, визначених вичерпним переліком (оговір від 04.08.2017 р. № 6206-37-16, рахунок-фактуру від 26.10.2017 р. № 30112, залізничну накладну від 26.10.2017 р. БЧ № 21589186, сертифікат про походження товару (форма СТ-1) № ВУЕІА (4017564) від 26.10.2017 р., попередню митну декларацію від 03.11.2017 р. ЕЕ № 11А110080/2017/6402, митну декларацію від 13.11.2017 р. (форма МД-2) серія ПА 110080/2017/006599, договір поставки від 30.03.2015 р. № 352-194-01, видаткову накладну від 13.11.2017 р. № 6965, рахунок на оплату від 13.11.2017 р. № 7005).

Однак, 08.12.2017 р. Комісією ДФС України прийнято рішення № 379740/35237656 про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав надання платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної.

Пізніше, у зв'язку зі зміною суми податкового зобов'язання та податкового кредиту, 12.01.2018 р. позивачем складено розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 149 до податкової накладної від 13.11.2017 № 358, який 23.01.2018 р. був направлений на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних та, згідно квитанції № 1 не був прийнятий з підстав відсутності зареєстрованої податкової накладної для покупця з ІПН від 13.11.2017 № 358 (а.с. 41-42).

В подальшому, позивачем було направлено до Єдиного реєстру податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 12.01.2018 р. № 441 до податкової накладної від 13.11.2017 р. № 358, який було доставлено та прийнято 31.08.2018 р. (а.с. 56, 57).

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 р. у справі № 825/566/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2018 р., визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 379740/35237656 від 08.12.2017 р., зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 358, складену ТОВ «Український торгівельний дім «Белшина» 13.11.2017 (а.с. 43-48, 49-54).

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказані обставини свідчать про порушення позивачем граничних строків реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 12.01.2018 р.№ 441 було доставлено та прийнято лише 31.08.2018 р. Разом з тим, приписи Податкового кодексу України не містять норм щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію розрахунку коригування до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних внаслідок зупинення реєстрації податкової накладної.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі вказаного рішення суду, 30 серпня 2018 року ДФС України здійснила реєстрацію податкової накладної №358 від 13 листопада 2017 року, що підтверджується квитанцією №2 від 30 серпня 2018 року (реєстраційний номер ).

Зважаючи, що обставини, які були підставою для відмови в реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №149 від 12 січня 2018 року до податкової накладної №358 від 13 листопада 2017 року, змінилися 30 серпня 2018 року, позивачем, на виконання положень пункту 192. статті 192, пункту 201.10. статті 201 ПКУ, 31 серпня 2018 року був складений розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №441 від 12 січня 2018 року до податкової накладної №358 від 13 листопада 2017 року, який в той же день було направлено на реєстрацію в ЄРПН (а.с.56).

Вказаний розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №441 від 12 січня 2018 рот був прийнятий (зареєстрований) в ЄРПН 31 серпня 2018 року, що підтверджується квитанцією №1 від 31 серпня 2018 року (реєстраційний номер ) (а.с.57).

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що несвоєчасна реєстрація розрахунку коригування в ЄРПН спричинена не з вини позивача, а у зв'язку із протиправним рішенням ДФС про відмову у реєстрації зупиненої податкової накладної, що призвело до відмови ДФС у реєстрації розрахунку коригування 23 січня 2018 року у ЄРПН, чим і порушено встановлений податковим законодавством строк реєстрації.

Враховуючи вказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення був зроблений помилковий висновок про порушення позивачем п.201.10 ст.201 даного Кодексу, а саме: граничних термінів реєстрації розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №441 від 12 січня 2018 року до податкової накладної №358 від 13 листопада 2017 року в ЄРПН та застосований штраф.

З огляду на вищевказане, колегія суддів зауважує, що у даному випадку, саме з винних дій Державної фіскальної служби України не проводилася реєстрація спірної податкової накладної, а тому, відповідачем протиправно ТОВ "Український торгівельний дім "Белшина" за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів нараховано ПДВ у розмірі 43328,52 грн. та застосовано штраф в розмірі 40% у сумі 17331,41 грн.

Колегія суддів, також, враховує правові позиції викладені в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 808/2127/17, від 11.09.2018 у справі № 826/9114/16 від 30.01.2018 року у справі № 816/390/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 20 березня 2018 року по справі №819/777/17 "Колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В межах спірних правовідносин суди попередніх інстанцій установили, що неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасної реєстрації Підприємством податкових накладних відбулось з вини контролюючого органу, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями".

Отже, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що відповідачем правомірно було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «Н» № від 12.10.2018 р. щодо застосування до позивача штрафу в розмірі 40% у сумі 17331,41 грн, за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 43328,52 грн.

Колегія суддів, також, зазначає, що серед основних засад податкового законодавства визначених у статті 4 Податкового кодексу України передбачено принцип презумпції правомірності рішень платника податків, у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Крім того, з метою захисту інтересів платника податків та дотримання законності у діяльності контролюючих органів принцип презумпції правомірності рішень платника закріплено у положеннях Кодексу, що регулюють порядок адміністративного оскарження рішень органів податкових органів.

Так, згідно із пунктом 56.21 ст.56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Крім того, колегія суддів враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 26.04.1979 р. у справі «Санді Тайме» проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ відповідно до яких, п. 49, вимоги, що випливають з виразу «передбачений законом»: (1) закон має бути в адекватній мірі доступним, громадянин повинен мати можливість орієнтуватися у тому, які правові норми застосовуються у даному випадку; (2) норма не може вважатися «законом», поки вона не сформульована з достатнім ступенем точності, що дозволяє особі узгоджувати з нею свою поведінку особи повинні мати можливість передбачити у розумному відносно обставин ступені наслідки, які може потягнути певне діяння.

Також, в п. 42 Рішення від 19.12.1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії» ЄСПЛ вказано, що право власності включає «три чіткі правила»: (1) мирного володіння власністю; (2) позбавлення права власності лише у визначених випадках; (3) держава має право контролювати користування власністю у відповідності до загального публічного інтересу, шляхом прийняття відповідних загальносуспільним інтересам законів.

У п. 49 Рішення від 22.11.2007 р. у справі «Україна-Тюмень» проти України» ЄСПЛ вказав, що найважливіша вимога статті 1 Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

У п. 55 вказаного рішення надано тлумачення «пропорційності втручання» в право на мирне володіння майном та зазначено, що таке втручання повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних прав особи.

Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Європейський суд з прав людини у п.п. 42 - 44 Рішення від 07.07.2011 р. у справі «Серков проти України» ЄСПЛ зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.

Якщо норма закону або іншого нормативного акту, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Н» № , прийнятого відповідачем 12.10.2018 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Український торгівельний дім «Белшина», а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 12 жовтня 2018 року форми «Н» № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судові витрати в розмірі 4 405 грн. (чотири тисячі чотириста п'ять гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кучма А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 18.03.2019 р.