Справа № 149/295/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/295/19

Головуючий у 1-й інстанції: Войнаревич М.Г.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

18 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти № 4 БУПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Михайловського Володимира Васильовича на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Інспектора роти № 4 БУПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Михайловського Володимира Васильовича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач 1, 2) про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

позивач 30.01.2019 звернувся із адміністративним позовом до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 324511 від 21.01.2019, винесеної інспектором роти № 4 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Михайловським Володимиром Васильовичем про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.02.2019 позов задоволено повністю.

Скасовано постанову серії НК № 324511 від 21.01.2019, винесену інспектором роти № 4 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Михайловським Володимиром Васильовичем про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрито.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam. На підтвердження своїх аргументів надав копії фіксації правопорушення приладом TruCam та копії документів на прилад TruCam.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому додатково вказав, що він не є суб'єктом правопорушення, оскільки керування транспортним засобом здійснював не він.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії НК № 324511 від 21.01.2019, винесеної інспектором роти № 4 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Михайловським Володимиром Васильовичем, 21.01.2019 ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Volkswagen passat, номерний знак НОМЕР_1 на а/д Стрий - Знамянка М-12 375, перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км./год., а саме рухався зі швидкістю швидкістю 74 км./год., чим порушив п. 12.4 Правила дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн.

Не погодившись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем у встановлений процесуальним законодавством спосіб не надано жодних об'єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв'язку з порушенням ПДР, а саме, за перевищення швидкості в межах населеного пункту.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000303, на якому зафіксовано, що автомобіль із номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 74 км/год.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/12169, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 22.10.2018 та чинного до 22.10.2019, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000303, є придатним до застосування.

При цьому, можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 №04/02/03-3008.

Отже, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов'язковим.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що він не є суб'єктом правопорушення, оскільки на момент зупинки автомобіля працівниками поліції за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_4, виходячи з наступного.

13.03.2019 ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду зобов'язано відповідача надати суду відеофіксацію вчинення позивачем вказаного у постанові серії НК №324511 від 21.01.2019 правопорушення та дислокацію технічних засобів регулювання дорожнім рухом на місці вчинення правопорушення.

15.03.2019 скаржником надано суду доповнення до апеляційної скарги та компакт-диск із фіксацією вчинення позивачем вказаного правопорушення, з якого вбачається, що за кермом транспортного засобу Volkswagen passat, номерний знак НОМЕР_1 був позивач - ОСОБА_3

З наданого відеозапису також вбачається, що працівниками поліції ознайомлено позивача із сертифікатом приладу TruCam та роз'яснено його права.

Крім того, у позовній заяві позивачем також підтверджено, що саме він керував транспортним засобом, а перевищення швидкості позивачем на а/д М12 Стрий - Знамянка 375 км. в населеному пункті підтверджується також фотознімком приладу TruCam.

Про те, що позивач передав керування транспортним засобом він вперше повідомив у відзиві на апеляційну скаргу, що розцінюється апеляційним судом як намагання уникнути відповідальності.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Разом з цим, при розгляді даної справи судом першої інстанції не вжито заходів для витребування доказів у справі та з'ясування всіх обставин справи передбачені ст. 80, 211 КАС України, що свідчить про порушення судом норм процесуального права, які призвели до прийняття по суті не правильного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Інспектора роти № 4 БУПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Михайловського Володимира Васильовича задовольнити повністю.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили згідно ст. 325 КАС України і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.