Справа № 818/1466/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 р.Справа № 818/1466/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 19.10.18 року по справі № 818/1466/18

за позовом ОСОБА_2

до Сумської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення та картки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2018, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018, задоволений адміністративний позов ОСОБА_2 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.02.2018 №UA805180/2018/000004/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2018/00012.

24.09.2018 до Сумського окружного адміністративного суду представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року стягнуто на користь ОСОБА_2 (41500, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, 24, ) суму судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири грн. 80 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн (три тисячі грн).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм процесуального права, а саме ст.ст. 134, 139,143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції визнати подання апеляційної скарги Сумською митницею ДФС на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року зловживанням процесуальними правами та залишити її без розгляду, винести окрему ухвалу щодо зловживання Сумською митницею ДФС процесуальними правами, які полягають у фальсифікації доказів, поданих до суду першої інстанції, а також у поданні завідомо безпідставної апеляційної скарги на додаткове рішення суду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні та надав пояснення аналогічні доводам, викладеними як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2018, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018, задоволений адміністративний позов ОСОБА_2 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 12.02.2018 №UA805180/2018/000004/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2018/00012.

Проте, судом не вирішено питання про судові витрати, хоча під час розгляду справи по суті адвокатом ОСОБА_3 суду була надана письмова заява про стягнення судових витрат, до якої були додані відповідні докази: угода про надання правової допомоги та виписка по особовому рахунку (а.с.29-30).

Задовольняючи вимоги заяви про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги у справі №818/1466/18 задоволено, витрати позивача на правничу допомогу понесені фактично, їх сума є обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як свідчать матеріали справи, Сумським окружним адміністративним судом при прийнятті рішення від 08.05.2018 не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписами ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як зі змісту позовної заяви, так і за змісту заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат вбачається, що вони містить вимоги щодо відшкодування двох груп витрат, а саме: судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення витрат на оплату судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до квитанції №25 від 06.04.2018 позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с.4).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов'язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 13.03.2018, що укладений між ОСОБА_2 та адвокатським бюро ОСОБА_3 (а.с.29). Оплату за вказаним договором за надані послуги під час підготовки та розгляду справи №818/1466/18 здійснено позивачем на рахунок адвокатського бюро ОСОБА_3 19.03.2018 у розмірі 3000,00 грн, про що свідчить виписка за рахунком (а.с.30).

Судом встановлено, що адвокатом ОСОБА_3 підписано позовну заяву, він брав участь у судових засіданнях, також ним підписана заява, у якій викладені додаткові пояснення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, відповідними заявами, протоколами судових засідань та розписками (а.с. 28, 65-66, 78-80, 91-93).

Отже, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції, з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, підтверджуючих документів, дійшов вірного висновку про стягнення таких витрат, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді стягненні на користь позивача витрат на правничу допомогу неповно з'ясовано обставини, що мають значення, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Стосовно вимоги позивача винести окрему ухвалу щодо зловживання Сумською митницею ДФС процесуальними правами, які полягають у фальсифікації доказів, поданих до суду першої інстанції, а також у поданні завідомо безпідставної апеляційної скарги на додаткове рішення суду, колегія суддів зазначає про те, що згідно з ст. 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Оскільки винесення окремої ухвали є правом, а не обов'язком суду, колегія суддів не знайшла правових підстав для винесення окремої ухвали відносно відповідача.

Доводи позивача про те, що порушення закону і зловживання процесуальними правами полягають у подачі апеляційної скарги зі сплатою з бюджетних асигнувань митниці судового збору, що дорівнює майже 30% оскаржуваної суми при тому, що сама ця спірна сума є очевидно малозначною, тобто в цій частині спір має штучний характер, колегія суддів відхиляє, як такі, що не є достатньою підставою для винесення окремої ухвали.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у клопотанні позивача щодо винесення окремої ухвали, слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.

Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року по справі № 818/1466/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 15.03.2019 року