Справа № 2а-7843/10/1370
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2011-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2011 р. № 2а-7843/10/1370

о 19 год., 06 хв. м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В.

секретар судового засідання Голуб О.Є.

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Шейхет Мейлаха, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Єврейської релігійної громади м. Львова «ТУРЕЙ ЗАГАВ»(«ЗОЛОТА РОЗА»), представники ОСОБА_20 (довіреність від 06.08.2010 року, довіреність від 09.08.2010 року)
до Управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації, представник відповідача ОСОБА_21 (довіреність № 10/98 від 08.02.2011 року) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Інвестиційні Системи», представник третьої особи ОСОБА_22 (довіреність від 16.09.2010 року)
про зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивачі Шейхет Мейлаха, ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Єврейської релігійної громади м. Львова «ТУРЕЙ ЗАГАВ»(«ЗОЛОТА РОЗА») звернулись до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Інвестиційні Системи», у якому з врахуванням уточнень позовних вимог просили зобовязати Управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації визначити межі, затвердити їх зони охорони та встановити режим використання памяток культури, що знаходиться у м. Львові по вул.. Федорова, 28 (охоронний номер 356) та земельній ділянці по вул. Федорова, 23-25 (межує паралельно з вул. Арсенальською, 7 від вул. Федорова, 23-25), де розташовані споруди Шхити (різні) і Микви (охоронний номер 1300020 згідно наказу МКТ України від 30.02.2010 року).

Позивачі вказані позовні вимоги обґрунтовують наступним:

Згідно ст. 6 Закону України «Про національні меншини в Україні», держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію: користування і навчання рідною мовою чи вивчення рідної мови в державних навчальних закладах або через національні культурні товариства, розвиток національних культурних традицій, використання національної символіки, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, задоволення потреб у літературі, мистецтві, засобах масової інформації, створення національних культурних і навчальних закладів та будь-яку іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству.

Земельні ділянки по вул. Федорова, 23, 25, 28 у м. Львові розташовані в історичному центрі міста, занесеному до списку всесвітньої спадщини ЮНЕСКО. Вказана територія охороняється згідно Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини (1972 року). Будинок по вул. Федорова, 28 перебуває на державному обліку як памятка архітектури місцевого значення. На території земельної ділянки між будинками 23 і 25 по вул. Федорова виявлено та зареєстровано як нововиявлені ще дві памятки культурної спадщини: залишки будівлі Шхити та Микви.

Згідно Закону України «Про охорону культурної спадщини», для охорони культурної спадщини затверджуються відповідні зони охорони пам'ятки, тобто, охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання. Визначення меж територій пам'яток національного значення та затвердження їх зон охорони, охоронюваних археологічних територій, історичних ареалів населених місць відноситься до повноважень центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Відповідні повноваження цього органу на місцях, зокрема у м. Львові, виконує управління охорони культурної спадщини Львівської облдержадміністрації, визначення меж територій пам'яток місцевого значення та затвердження їхніх зон охорони, встановлення режиму використання пам'яток місцевого значення, їхніх територій, зон охорони.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю.

Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, з підстав, що земельні ділянки по вул. Федорова, 23, 25, 28 у м. Львові розташовані на території історико-архітектурного заповідника у м. Львові.

Згідно п. 6 ст. 33 Закону України «Про охорону культурної спадщини», межі, зони охорони, обсяги і строки проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту і пристосування об'єктів культурної спадщини, благоустрою історико-культурного заповідника та упорядження історико-культурної заповідної території, а також заходи з охорони і використання об'єктів культурної спадщини, збереження і відтворення традиційного характеру середовища визначаються відповідно у плані організації території історико-культурного заповідника або плані організації історико-культурної заповідної території - науково-проектній документації, що розробляється відповідно до закону в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

План організації території історико-культурного заповідника затверджується органом, до сфери управління якого він віднесений при прийнятті рішення про оголошення комплексу (ансамблю) пам'яток історико-культурним заповідником.

План організації історико-культурної заповідної території затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно п. 3.3.5. Державних будівельних норм України Б.2.2-2-2008, для пам'яток, які розташовані в межах історико-культурних заповідників, зони охорони не

виділяють.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з вищевказаних підстав, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Інвестиційні Системи»в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю, оскільки позивачами не обґрунтовано належними та допустимими доказами порушення їх прав, а також позивачами не надано жодних належних доказів щодо заподіяння шкоди їх правам, свободам чи інтересам з боку відповідача та третьої особи, не викладено у чому очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивачів, не наведено достатнього обґрунтування існування небезпеки заподіяння шкоди будівлям.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

21.01.2009 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради проведено державну реєстрацію Єврейської релігійної громади «ТУРЕЙ ЗАГАВ»(«ЗОЛОТА РОЗА») м. Львова, що підтверджується копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 206528.

21.01.2009 року Львівською обласною державною адміністрацією проведено державну реєстрацію Статуту Єврейської релігійної громади «ТУРЕЙ ЗАГАВ»(«ЗОЛОТА РОЗА») м. Львова, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію Статуту релігійної громади за № 19/0/5-09.

Для охорони культурної спадщини затверджуються відповідні зони охорони пам'ятки, тобто, охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання. Відповідні повноваження належать до компетенції Управління охорони культурної спадщини Львівської облдержадміністрації.

Позивачі з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів звернулися до суду.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про національні меншини в Україні»№ 494-XII від 25.06.1992 року, Законом України «Про охорону культурної спадщини» № 1805-III від 08.06.2000 року із змінами і доповненнями, Постановою Кабінету Міністрів України «Про занесення об'єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України»№ 928 від 03.09.2009 року, Державними будівельними нормами України Б.2.2-2-2008 Планування та забудова міст і функціональних територій «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження науково-проектної документації щодо визначення меж та режимів використання зон охорони пам'яток архітектури та містобудування», затвердженими Наказом Мінрегіонбуду України від 11.06.2008 року за № 249, КАС України.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Вказане необхідно розуміти так, що в даному випадку позивач має гарантоване державою право оскаржити в суді рішення, дії чи бездіяльність відповідача якщо позивач вважає, що рішення, дія чи бездіяльність відповідача порушують або ущемляють його права і свободи.

Згідно ст. 2 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України всіх національностей зобов'язані дотримувати Конституції та законів України, оберігати її державний суверенітет і територіальну цілісність, поважати мови, культури, традиції, звичаї, релігійну самобутність українського народу та всіх національних меншин.

Згідно ст. 3. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно ст. 6 цього ж Закону України, держава гарантує всім національним меншинам права на національно-культурну автономію: користування і навчання рідною мовою чи вивчення рідної мови в державних навчальних закладах або через національні культурні товариства, розвиток національних культурних традицій, використання національної символіки, відзначення національних свят, сповідування своєї релігії, задоволення потреб у літературі, мистецтві, засобах масової інформації, створення національних культурних і навчальних закладів та будь-яку іншу діяльність, що не суперечить чинному законодавству.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», пам'ятка культурної спадщини - об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об'єктів культурної спадщини.

Зони охорони пам'ятки встановлювані навколо пам'ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання

Згідно ч. 1 ст. 3 цього ж Закону України, державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

Згідно п. 4, 5 ч. 1 ст. 6 цього ж Закону України, до повноважень органу охорони культурної спадщини ОСОБА_21 міністрів Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції, крім іншого, належить - визначення меж територій пам'яток місцевого значення та затвердження їхніх зон охорони, встановлення режиму використання пам'яток місцевого значення, їхніх територій, зон охорони.

Згідно ст. 33 цього ж Закону України, історико-культурним заповідником державного значення оголошується комплекс (ансамбль) пам'яток, що має особливу культурну, історичну і наукову цінність, справив значний вплив на розвиток культури, архітектури, містобудування, безпосередньо пов'язаний з видатними історичними подіями.

Межі, зони охорони, обсяги і строки проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту і пристосування об'єктів культурної спадщини, благоустрою історико-культурного заповідника та упорядження історико-культурної заповідної території, а також заходи з охорони і використання об'єктів культурної спадщини, збереження і відтворення традиційного характеру середовища визначаються відповідно у плані організації території історико-культурного заповідника або плані організації історико-культурної заповідної території - науково-проектній документації, що розробляється відповідно до закону в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

План організації території історико-культурного заповідника затверджується органом, до сфери управління якого він віднесений при прийнятті рішення про оголошення комплексу (ансамблю) пам'яток історико-культурним заповідником.

План організації історико-культурної заповідної території затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно п. 3.3.5. Державні будівельні норм України Б.2.2-2-2008 Планування та забудова міст і функціональних територій «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження науково-проектної документації щодо визначення меж та режимів використання зон охорони пам'яток архітектури та містобудування», для пам'яток, які розташовані в межах історико-культурних заповідників, зони охорони не виділяють. На всіх інших територіях зони охорони слід обов'язково визначати.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги надано копії: листа Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 24.06.2010 року за № 04/1953, листа Держкультурспадщини від 29.12.2009 року за № 22-4136/21, листа Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 19.07.2010 року за № 2/16-10644 «Про забудову в історичному центру міста Львова на вул.. Федорова, 23-25 та 28», листа Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 30.12.2009 року за № 12/19-2-14/11-63/9, листа Управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації від 11.05.2010 року за № 11/2116, Свідоцтва про реєстрацію Статуту релігійної громади від 21.01.2009 року за № 19/0/5-09, Свідоцтва серії А01 № 206528 про державну реєстрацію юридичної особи Єврейської релігійної громади «ТУРЕЙ ЗАГАВ»(«ЗОЛОТА РОЗА») м. Львова, Статуту Єврейської релігійної громади «ТУРЕЙ ЗАГАВ»(«ЗОЛОТА РОЗА») м. Львова, прийнятого Загальними Зборами 06.09.2008 року.

Відповідачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються заперечення позовних вимог надано суду копії: Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Державного історико архітектурного заповідника у м. Львові серії А01 за № 208998, рішення № 321 Виконавчого комітету Львівської обласної ради депутатів трудящих від 09.07.1975 року, опис меж Державного історико архітектурного заповідника у м. Львові, розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 17.03.2010 року за № 228/0/5-10 «Про відновлення діяльності Державного історико архітектурного заповідника у м. Львові, Положення про Державний історико архітектурний заповідник у м. Львові, затверджене розпорядженням голови ЛОДА від 17.03.2010 року за № 228/0/5-10.

Третьою особою на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються заперечення позовних вимог та законність проведення підготовчих та будівельних робіт, надано суду копії: Постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2010 року №357 «Про затвердження Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Євро 2012 року з футболу», Постанови Кабінету Міністрів України від 27 жовтня 2010 року № 1077 «Про внесення змін у додатки 1 -3 до Державної цільової програми підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу», ОСОБА_22 з реєстру будівель, що повинні бути збудовані до ЄВРО 2012 року, договору № 50 на створення (передавання) технічної документації від 24.12.2009 року між ПП «БудТестЦентр»та ТзОВ «Українські Інвестиційні Системи», договору № 2 09/АР на проведення археологічних досліджень (шурфування) на ділянці по вул. Федорова, 23 25 у м. Львові від 30.09.2009 року між ЛКП «Археологічно Архітектурна служба м. Львова»та ТзОВ «Українські Інвестиційні Системи», додаткової угоди до договору № 2 09/АР від 30.09.2009 року, договору № 3 09/ АР на проведення археологічного нагляду за підготовчими роботами на ділянці по вул. Федорова, 22 28 у м. Львові від 30 вересня 2009 року між ЛКП «Археологічно Архітектурна служба м. Львова»та ТзОВ «Українські Інвестиційні Системи», додаткової угоди до договору № 3 09/АР на проведення археологічного нагляду за підготовчими роботами на ділянці по вул. Федорова, 22 28 у м. Львові від 30.09.2009 року, Договору №35-10-НГ на здійснення археологічного нагляду між ТзОВ «Українські Інвестиційні Системи»та НДЦ «Рятівна археологічна служба»від 20.08.2010 року, Дозволу на проведення археологічних розвідок, розкопок, а також досліджень решток життєдіяльності людини, що містяться під земною поверхнею, під водою № 22-373/10 від 07.07.2010 року, Відкритого листа НАУ «Інститут Археології»№370/003740 виданий 21.06.2010 року, договору № 30-10-АД на проведення памятко охоронних робіт археологічних розкопок між ТзОВ «Українські Інвестиційні Системи» та НДЦ «Рятівна Археологічна Служба»від 29.06.2010 року, витягу з коригування ескізного проекту реставрації фасаду, пояснювальна записка: житловий будинок № 28 м. Львів, вул. Федорова. ДП УРСНРІ «УКРЗАХІДПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ»м. Львів 2010 року, витягу з коригування ескізного проекту реставрації фасаду, креслення: житловий будинок № 28 м. Львів, вул. Федорова. ДП УРСНРІ «УКРЗАХІДПРОЕКТРЕСТАВРАЦІЯ»м. Львів 2010 року, ОСОБА_22 із звіту ПП «БУДТЕСТЦЕНТР»за результатами проведених в процесі спорудження готельного комплексу по вул. Федорова у м. Львові інструментальних спостережень за деформаціями будинків, прилеглих до майданчика будівництва, Погодження Управління охорони культурної спадщини ЛОДА від 16.07.2010 року №11/3291, висновку Управління охорони історичного середовища щодо можливості архітектурних перетворень в історичному ареалі міста при будівництві готельного комплексу та реставрації і пристосування під готельні функції буд. 28, на вул. Федорова, памятки архітектури (ох. № 356), Висновку «Львівдержархбудекспертизи»№ 14-00001-10 від 25.03.2010 року, Погодження Управління історичного середовища Львівської міської ради за № 04/2498, Погодження Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області від 30.08. 2007 року, довідки земельних ресурсів у м. Львові від 12.11.2007 року №40/01-15/1332, Погодження Управління архітектури ЛМР від 22.08.2007 року №2401-386.

Судом не враховується пояснення представника позивачів щодо підставності зобовязання відповідача встановлення меж, затвердження зон охорони та встановлення режиму використання памяток культури у м. Львові по вул. Федорова, 28 (охоронний номер 356) та земельній ділянці по вул. Федорова, 23-25 де розташовані споруди Шхити (різні) і Микви, оскільки межі, зони охорони, обсяги і строки проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, ремонту і пристосування об'єктів культурної спадщини, благоустрою історико-культурного, а також заходи з охорони і використання об'єктів культурної спадщини, збереження і відтворення традиційного характеру середовища визначаються відповідно у плані організації території історико-культурного заповідника або плані організації історико-культурної заповідної території - науково-проектній документації, що розробляється відповідно до закону в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Посилання позивачів на вищевказані норми законодавства не підтверджують підставність позовних вимог, що відповідач самоусунувся від реалізації своїх владних повноважень щодо визначення меж, затвердження їх зони охорони та встановлення режиму використання памяток культури. Відповідно, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст значення - повноважень, згідно Наказу Головного управління державної служби України від 1 вересня 1999 року за N 65 «Про Довідник типових професійних характеристик посад державних службовців (випуск 76)», слід розуміти, як офіційно надане кому-небудь право якої-небудь діяльності. Відтак повноваженнями є закріплені законодавцем за органом владних повноважень прав і обов'язків. Відповідач, як юридична особа наділений правоздатністю і дієздатністю, здатний мати права та обов'язки. Право це система встановлених в даному випадку законодавцем правил (норм) поведінки відповідача зокрема, які виражають його волю у реалізації права здійснювати перевірки, застосовувати заходи впливу.

Щодо предмету спору, суд не може змінювати повноваження відповідача, які полягають у сукупності його прав і обов'язків, що зобовязують відповідача, як орган державної влади, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може зобовязувати відповідача реалізовувати свої повноваження щодо визначення меж памяток культури у м. Львові по вул. Федорова, 28 (охоронний номер 356) та земельній ділянці по вул. Федорова, 23-25, затвердження їх зони охорони та встановлення режиму використання, оскільки такі повноваження можуть бути реалізовані лише у випадку їх визначення у плані організації території історико-культурного заповідника - науково-проектній документації, що розробляється відповідно до закону в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини.

Судом також встановлено, що опис меж Державного історико архітектурного заповідника в м. Львові затверджені рішенням Виконавчого комітету № 321 від 09.07.1975 року Львівської обласної ради депутатів трудящих та перезатверджені розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 17.03.2010 року за № 228/0/5-10.

Позивачами, не надано суду належних та допустимих доказів знаходження вищевказаних памяток культури (по вул. Федорова, 28 та земельній ділянці по вул. Федорова, 23-25) за межами Державного історико архітектурного заповідника в м. Львові.

Для пам'яток, які розташовані в межах історико-культурних заповідників, зони охорони не виділяють.

Пам'яткою культурної спадщини є об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України.

Обєкти нерухомості щодо яких виник даний спір, згідно Переліку об'єктів культурної спадщини національного значення, які заносяться до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про занесення об'єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України», у зазначеному Переліку відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачами не переконують у підставності позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень. Позивачами належними та допустимими доказами не підтверджені свої позовні вимоги.

Таким чином позовні вимоги фізичних осіб та Єврейської релігійної громади м. Львова «ТУРЕЙ ЗАГАВ»(«ЗОЛОТА РОЗА») про зобовязати Управління охорони культурної спадщини Львівської обласної державної адміністрації визначити межі, затвердити їх зони охорони та встановити режим використання памяток культури, що знаходиться у м. Львові по вул.. Федорова, 28 (охоронний номер 356) та земельній ділянці по вул.. Федорова, 23-25 (межує паралельно з вул. Арсенальською, 7 від вул.. Федорова, 23-25), де розташовані споруди Шхити (різні) і Микви (охоронний номер 1300020 згідно наказу МКТ України від 30.02.2010 року), задоволенню не підлягають.

З цих підстав суд прийшов до висновку скасувати заходи забезпечення адміністративного позову по даній справі, вжиті ухвалою суду від 18.01.2011 року.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 17, 69, 70, 159-163, 167, 256 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Заходи забезпечення адміністративного позову по даній справі, вжиті ухвалою суду від 18.01.2011 року, скасувати.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 04.04.2011 року.

Суддя Гавдик З.В.