Справа № 140/214/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/214/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2018 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2018 ГУ ДФС у Волинській області проведена фактична перевірка позивача з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої складено акт перевірки від 20.07.2018 №03/150/40-01/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, зокрема, факт не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій продажу пива «Львівське світле» на суму 36 грн., не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку алкогольних напоїв за місцем їх реалізації на загальну суму 16 858 грн.

На підставі акта перевірки від 20.07.2018 №03/150/40-01/НОМЕР_1 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 03.08.2018 №, яким позивачу визначено суму штрафних санкцій по орендній платі в загальному розмірі 33 717 грн., а саме: 1 грн. - за встановлене вперше протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій; 33 716 грн. - за не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку алкогольних напоїв за місцем їх реалізації

Із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач не погоджується, вважає його протиправним та просить суд скасувати його, оскільки позивач застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, є платником єдиного податку другої групи та не є платником податку на додану вартість, тому відповідно до чинного законодавства не зобов'язаний вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Крім того, оскільки оподаткування господарської діяльності позивача здійснюється за спрощеною системою, обсяг доходу позивача в календарному році не перевищує 1 000 000 гривень, тому позивач не застосовує реєстратори розрахункових операцій.

Відповідно до ухвали судді від 01.02.2019 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» суб'єкти господарювання повинні здійснювати облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснюючи продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, а у разі відсутності такого обліку несуть відповідальність у вигляді штрафних санкцій. Крім того, у відзиві на позовну заяву представник позивача просила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що заперечення відповідача ґрунтуються виключно на вибірковому посиланні на норми чинного законодавства без застосування тих норм, що безпосередньо регулюють спірні правовідносини.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача виклав аналогічні пояснення, наведені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт господарської діяльності з 09.06.2004, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.01.2019 (а.с.8).

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку позивач застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а саме: є платником єдиного податку другої групи (а.с.10).

Згідно із даними реєстру платників ПДВ ФОП ОСОБА_1 не є платником податку на додану вартість (а.с.11).

Судом встановлено, 20.07.2018 на підставі наказу від 17.07.2018 №2698 ГУ ДФС у Волинській області проведена фактична перевірка з питань додержання ФОП ОСОБА_1 вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у торговому об'єкті з альтанками, що розташований за адресою: Луцький район, с. Боголюби, за результатами якої складено акт перевірки від 20.07.2018 №03/150/40-01/НОМЕР_1 (а.с.14-16).

Як слідує із даного акта, перевіркою, зокрема, встановлено факт не проведення позивачем через РРО розрахункової операції з продажу пива «Львівське світле» на суму 36 грн., а також не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку алкогольних напоїв (пиво, вино, горілки) за місцем їх реалізації на загальну суму 16 858 грн.

На підставі акта перевірки від 20.07.2018 №03/150/40-01/НОМЕР_1 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 03.08.2018 №, яким позивачу визначено суму штрафних санкцій в загальному розмірі 33 717 грн., з яких:

1 грн. - за встановлене вперше протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій;

33 716 грн. - за не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку алкогольних напоїв за місцем їх реалізації (а.с.17).

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивачем було подано скаргу, проте рішенням ДФС України від 19.10.2018 року №16152/П/99-99-11-03-01-25 скарга була залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін (а.с.18-20).

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 296.10 статті 296 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку: першої групи; другої - четвертої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов'язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку. Норми цього пункту не поширюються на платників єдиного податку, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Отже, з наведеного слідує, що реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснює свою господарську діяльність на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку другої групи, обсяг його доходу в календарному році не перевищує 1000000 гривень, а відтак у нього відсутній обов'язок застосовувати реєстратори розрахункових операцій при здійсненні розрахункової операції. У зв'язку з цим застосування відповідачем до позивача фінансової санкції в розмірі 1 грн. за встановлене вперше протягом календарного року в ході перевірки факту не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій є неправомірним.

Щодо застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 33 716 грн. за не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку алкогольних напоїв за місцем їх реалізації суд зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно із пунктом 296.1 статті 296 ПК України платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

Підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 ПК України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Згідно із пунктами 1, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані, зокрема:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Також, згідно зі статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Отже, наведеними нормами встановлено, обов'язок фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов'язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

Разом з тим, чинне законодавство передбачає, що такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Таким чином, оскільки позивач є платником єдиного податку та не зареєстрований платником ПДВ, тому у нього відсутній обов'язок вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації, а відтак застосування відповідачем фінансових санкцій в розмірі 33 716 грн. за не ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку алкогольних напоїв за місцем їх реалізації, є протиправним.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.08.2018 №, тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений відповідно до квитанції від 29.01.2019 №ПН718095.

Керуючись статтями 243 - 246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 03 серпня 2018 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук