Справа № 1840/3147/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
18 березня 2019 р.Справа № 1840/3147/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у м. Харкові клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання наказу недійсним в частині, зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання наказу недійсним в частині, зобов`язання вчинити дії.

26.02.2019 року означене судове рішення повторно оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, скаржник зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.12.2018 року у даній справі подана вперше ним апеляційна скарга залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків шляхом надання копії апеляційної скарги, відповідно до кількості учасників справи. Зазначена копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримана ним 03.01.2019 року, тобто, строк для усунення недоліків закінчувався 14.01.2019 року.

Скаржник вказує, що на момент отримання цієї ухвали, він, як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , особовий склад якої здійснює безпосередню участь в операції Об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей, перебував і до цього часу перебуває в зоні бойових дій на території Донецької області, що підтверджується довідкою про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони № 120 від 21.02.2019 року.

З метою усунення недоліків визначених в ухвалі та прийняття апеляційної скарги до розгляду він звернувся до юриста на консультацію та попросив його виконати вимоги ухвали, а саме: за моїм підписом надіслати копію апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, оскільки сам не мав змоги цього зробити.

20.02.2019 року він отримав ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 року, відповідно до якої, зазначені недоліки визначені судом неусунутими, та апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Позивач зазначає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин. З урахування тієї обставини, що з 29.08.2018 року по теперішній час він проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , особовий склад якої знаходиться на бойовому чергуванні та залучений до операції Об`єднаних сил на окремих територіях Донецької та Луганської областей, у зв`язку з чим, має обмеження щодо вчинення певних дій, в тому числі щодо виконання вимог ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.12.2018 року, просить визнати поважними причини пропуску строку для подання апеляційної скарги на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року по справі № 1840/3147/18.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарги на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення (ч. 2 ст. 295 КАС України).

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин < > (ч. 3 ст. 295 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

В контексті наведеної норми поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Судом установлено, що текст оскаржуваного судового рішення отриманий позивачем ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 12.11.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 78/.

Відповідно до поштового ідентифікатора на поштовому конверті № 159, апеляційна скарга на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року по справі № 1840/3147/18 принесена позивачем 16.11.2018 року, тобто в межах процесуального строку, визначеного статтею 295 КАС України /а.с. 82-87/.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.12.2018 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху, з наданням скаржнику 10-денного терміну з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків, - надання суду копії апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи. Зазначена ухвала отримана скаржником 03.01.2018 року /а.с. 95, 97/.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2019 року, у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.12.2018 року, апеляційна скарга повернута скаржнику. Зазначена ухвала отримана позивачем 20.02.2019 року /а.с. 104-105, 109/.

26.02.2019 року ОСОБА_1 повторно подана апеляційна скарга на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року. До клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження означеного судового рішення позивачем надано довідку військової частини НОМЕР_1 № 120 від 21.02.2019 року, відповідно до якої, позивач у справі молодший лейтенант ОСОБА_1 дійсно, в період з 29.08.2018 року по 07.11.2018 року, з 17.11.2018 року по 05.02.2019 року, з 16.02.2019 року по теперішній час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Приходячи до висновку про визнання поважними причини пропуску та поновлення позивачу ОСОБА_1 процесуального строку на принесення апеляційної скарги на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року по справі № 1840/3147/18, колегія суддів зазначає наступне.

Однією з основних засад судочинства, визначеною пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено принципи здійснення адміністративного судочинства, одним з яких є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11 - рп/2012).

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Таке право гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129), (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.2012 року № 11 - рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року № 11-рп/2007).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачених статтею 6 Конвенції. Суд також зазначив, що мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішеннях по справі «Мірагаль Есколанро та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приходячи до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 з урахуванням тих обставин, що склалися в процесі реалізації ним права на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів вважає, що застосування процесуального обмеження за своєю суттю буде свідченням необґрунтованого позбавлення заінтересованої особи права на апеляційне оскарження рішення суду, тобто права на справедливий суд.

Наведене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2018 року по справі № 804/243/16, відповідно до якого, вияв надмірного формалізму під час застосування норм права міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, задовольняючи клопотання скаржника, колегія суддів вважає необхідним поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 року по справі № 1840/3147/18.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121, 287, 293, ч. 2 ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року по справі № 1840/3147/18.

Ухвала Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис)Калитка О.М. Кононенко З.О.