Справа № 120/4226/18-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4226/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

13 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника відповідача: Дзіся А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року (повний текст якого складено 21 грудня 2018 року у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопада 2018 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 86 % від відповідних сум грошового забезпечення на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення; зобов'язати здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок за вислугу років в розмірі 86 % від відповідних сум грошового забезпечення із нарахуванням компенсації втрати частини доходів; зобов'язати виплатити різницю між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01 січня 2018 року по день, з якого почнеться виплата перерахованої йому у п. 2 пенсії за вислугу років; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач при перерахунку його пенсії, призначеної за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 86% від грошового забезпечення, протиправно зменшив до 70% грошового забезпечення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_3 з 75 % від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_3 виходячи з 75 % від відповідних сум грошового забезпечення. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині визначення відсотку розміру пенсії, позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, що на його переконання, призвело до невірного вирішення справи. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у зв'язку із зміною редакції ст. 13 Закону № 2262-XII, йому проводився перерахунок розміру пенсії і до 31.12.2017 він отримував пенсію саме у розмірі 86%.

15 лютого 2019 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року колегія суддів перейшла з розгляду справи в порядку письмового провадження до розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області і з 25.03.1996 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" як військовослужбовець. Розмір пенсії позивачу при її призначені, відповідно до розрахунку від 29.03.1996, склав 75% від грошового забезпечення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018. Однак, пенсію перераховано виходячи з 70% грошового забезпечення.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що управлінням протиправно зменшено відсоток пенсії саме з 75 % до 70% при проведенні її перерахунку. При цьому, суд першої інстанції вказав на безпідставність доводів позивача щодо врахування при перерахунку пенсії 86% від грошового забезпечення, який застосовано при здійснені попередніх перерахунків, оскільки згідно з вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" при здійснені перерахунку враховується відсоток, який визначався виключно під час призначення пенсії, а не під час її неодноразового перерахування, з підстав визначених законом.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2262-XII).

У преамбулі Закону № 2262-XII закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Положеннями ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) встановлено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв'язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 3 проценти за кожний повний рік вислуги понад 20 років, але не більше ніж 65 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Водночас, за приписами ч. 2 ст. 13 Закону 2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, категорій 2 та 3 - 80 процентів.

Положеннями ч. 4 ст. 63 Закону №2262-XII визначено, що всі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо наявності підстав для перерахунку та виплати йому пенсії саме у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивачу призначено пенсію 25.03.1996 із встановленням основного розміру пенсії - 75% грошового забезпечення на підставі ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення), що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років №52832 (а.с.23).

Тобто, з урахуванням приписів ст. 13 Закону №2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент звільнення та призначення позивачу пенсії), позивач мав право на визначення максимального розміру пенсії у формі 75 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що Законом України №103/96-ВР від 25.03.1996 року було внесено зміни та доповнення до Закону № 2262-ХІІ, а саме ч. 2 ст. 13 викладено в новій редакції, з якої слідує, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

В подальшому, Законом України № 51-IV від 31.07.2002 було внесено зміни та доповнення до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ та визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

При цьому, положеннями п. 4 Законом України № 51-IV від 31.07.2002 визначено, що Кабінету Міністрів України забезпечити проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяким іншим особам відповідно до абзацу четвертого пункту 4 розділу I цього Закону з відповідних сум грошового забезпечення, встановлених на 1 січня 2003 року.

У зв'язку із внесенням змін до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ , з 01.07.1999 позивачу перераховано пенсію у розмірі 85 % відповідних сум грошового забезпечення, а з 01.10.2003 позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 86 % відповідних сум грошового забезпечення.

Вказані обставини підтверджуються відповідними розрахунками розміру пенсії ОСОБА_3, які містяться в пенсійній справі позивача, оригінал якої оглянуто судом апеляційної інстанції і відповідні копії документів долучено до матеріалів справи.

Тобто, позивач отримував пенсію у розмірі 86 % сум грошового забезпечення з 01.10.2003 і до 31.12.2017, тобто понад 14 років.

При цьому, здійснюючи з 01.01.2018 перерахунок пенсії ОСОБА_3, відповідач обмежив розмір такої пенсії 70 %, застосувавши редакцію ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII, яка чинна на момент проведення такого перерахунку пенсії.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов'язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Так, згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, застосувавши відсоток - 70 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив права позивача, оскільки при призначенні пенсії первинно, а також у зв'язку із подальшими перерахунками, позивач набув право на отримання пенсії у розмірі 86 % сум грошового забезпечення і відповідач не мав належаних правових підстав для обмеження обсягу набутих позивачем прав.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обставини справи, оскільки право на отримання пенсії у розмірі 86 % сум грошового забезпечення позивач набув ще з 01.10.2003 і при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла як на момент призначення пенсії, так і на момент проведення перерахунків, що сприяло розширенню прав позивача. Відтак здійснивши перерахунок пенсії у розмірі 70%, а не 86% від відповідних сум грошового забезпечення, відповідач діяв протиправно, що вказує на обґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Стосовно ж вимоги апеляційної скарги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд апеляційної інстанції зауважує, що апелянт взагалі не наводить будь-якого обґрунтування щодо наявності підстав для задоволення вказаної вимоги, а відтак суд не вбачає належних правових підстав для її задоволення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення ОСОБА_3 основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 86 % від відповідних сум грошового забезпечення на 70 % від відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії в розмірі 86 % від відповідних сум грошового забезпечення із урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 березня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.