Справа № 0640/4245/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4245/18

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

14 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Матохнюка Д.Б. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Чернюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача та позивач заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підполковник податкової міліції ОСОБА_2 проходив службу в органах податкової міліції на посаді начальника штабу управління податкової міліції ДПА в Житомирській області (а.с. 49).

Згідно свідоцтва про хворобу №175/75 (а.с. 36-37) позивач є непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час. При цьому встановлено, що захворювання позивача пов'язане з виконанням службових обов'язків.

Згідно довідки Житомирської міської МСЕК № 1 та виписки до довідки серії 12 ААА №786505 від 14.04.2017 (а.с. 35, 38-39) позивачу встановлено ІІ групу інвалідності по захворюванню, яке пов'язане з виконанням службових обов'язків.

22.03.2018 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Житомирській області з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, згідно постанови Кабінету Міністрів від 21.10.2015 №850.

19.04.2018 Головне управління ДФС у Житомирській області листом № 1843/06-30-04-27 (а.с. 41) повідомило позивачу, що його матеріали направлені на адресу ДФС України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги (а.с. 41).

04.07.2018 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Житомирській області з заявою, в якій просив повідомити про причини зволікання розгляду його заяви (а.с. 42), на що Головне управління ДФС у Житомирській області листом від 18.07.2018 № 3299/14/06-30-04-27 (а.с. 44) повідомило позивачу, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області було повернуто позивачу пакет документів у зв'язку з відсутністю довідки (а.с. 43), а нову заяву від 09.07.2018 (а.с. 45) з пакетом документів направлено на адресу ДФС України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Направлення заяви позивача від 09.07.2018 на адресу ДФС України також підтверджується листом Головного управління ДФС у Житомирській області від 11.07.2018 № 3213/14/06-30-04-27 (а.с. 46).

Листом від 31.07.2018 №23486/7/99-99-04-04-02-17 (а.с. 47) Державна фіскальна служба України повернула матеріали щодо розгляду виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності без виплати з посиланням на втрату чинності Закону України "Про міліцію" та те, що положення Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку №850 не поширюються на працівників податкової міліції, які проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ, а тому для проведення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції на підставі вказаних законодавчих актів відсутні законні підстави. При цьому також роз'яснено, що розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України або прийняття нового нормативно-правового акту. Тобто відповідач відмовив у розгляді заяви ОСОБА_2 щодо виплати одноразової грошової допомоги

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990р. № 565-XII та Законом України від 24.03.1998р. №203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону від 13.02.2015р. №208-VIII) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

07.11.2015р. втратив чинність Закон України "Про міліцію" від 20.12.1990р. №565-ХІІ та набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIІI.

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію", постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 був затверджений Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, а постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - порядок № 850), які є чинними на даний час (далі - Порядок № 850).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 передбачено, що особам, які до набрання чинності (12.03.2015р.) Законом України від 13.02.2015р. №208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007р. №707.

Тобто призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку №707 було б можливим лише за умови набуття права на отримання такої допомоги до 12.03.2015р., а тому, оскільки позивач набув таке право після 12.03.2015р. та у період чинності статті 23 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону від 13.02.2015р. №208-VIII, який набув чинності 12.03.2015р.), то розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із вказаним законом та в порядку, передбаченому постановою Кабінету міністрів України № 850.

Той факт, що в Порядку № 850 не згадується Державна фіскальна служба України, не свідчить про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням 14.04.2017 інвалідності 2 групи, а відповідач не повинен був розглянути заяву ОСОБА_2 щодо виплати цієї допомоги і прийняти, як то передбачено п. 9 вказаного порядку, рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги

Посилання відповідача на те, що позивач не може отримати одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України "Про міліцію", який втратив чинність внаслідок прийняття Закону України "Про Національну поліцію" також є безпідставними, тому що Законом України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції не передбачено, а за правилами пункту 15 Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" зберігається право та порядок її виплати, які діяли до набрання чинності цим законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 824/115/17-а (К/9901/4884/17), а відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Матохнюк Д.Б. Курко О. П.