Справа № 320/709/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року м. Київ справа № 320/709/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Колеснікової І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1 700 грн. згідно рішення від 23.10.2018 № 93 та у розмірі 2 550 грн. згідно рішення від 23.10.2018 № 94.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішеннями від 23.10.2018 № 93 та № 94 відповідача визнано винним у порушенні законодавства про рекламу, що полягає у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами, у зв'язку з чим накладено штраф у розмірі 1 700 грн. та 2 550 грн.

Оскільки у добровільному порядку відповідачем суму штрафу не сплачено, позивач просить стягнути його в судовому порядку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі; судом постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання; запропоновано відповідачеві подати до суду у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву (відзив).

12.03.2019 до суду надійшла заява позивача, якою підтверджено отримання ухвали про відкриття провадження у справі та підтримано позовні вимоги.

Ухвалу суду про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі надіслано відповідачеві за адресою, вказаною в Єдиному державногму реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1, листом з трек номером - 590.

Згідно інформації відстеження поштового відправлення за трек-номером 590, станом на 18.03.2019 поштове відправлення не вручене під час доставки «інші причини» та повернуто за зворотньою адресою.

Згідно частини 11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд, з урахуванням вимог частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою - підприємцем 16.03.2000 (дата запису:19.10.2006; номер запису 2 002470) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

В рамках проведення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу, фахівцем Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області виявлено розповсюдження зовнішньої реклами на фасаді будівлі за адресою АДРЕСА_2 такого змісту: «- 50% до - 70%. Розпродаж кованих виробів» з ознаками порушення вимог частини 1 статті 7, частини 5 статті 8 та частини 1 статті 10 Закону України "Про рекламу".

З цих підстав, державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Доменікою О.В. 13.08.2018 складено протокол про порушення законодавства про рекламу ФОП ОСОБА_1, а саме: «зовнішня реклама стосовно розпродажу продукції, що розповсюджується на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_2 не містить інформації про дати початку і закінчення розпродажу продукції», що є порушенням вимог частини 1 статті 7, частини 5 статті 8 та чвстини 1 статті 10 Закону України "Про рекламу" (а.с. 28).

Відповідно до положень частини 2 статті 26 Закону України "Про рекламу" позивачем було направлено вимогу від 13.08.2018 № 10-08.1-06/7142 на адресу позивача (АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1) про надання наступних документів: пояснення; копію свідоцтва про державну реєстрацію (витягу); затверджений макет реклами; дозвіл органу місцевого самоврядування на розміщення об'єкта зовнішньої реклами; документальне підтвердження вартості розповсюдженої реклами (договори з виробником реклами; розповсюджувачем (у разі наявності); акти виконаних робіт; квитанції про сплату тощо), а також іншу інформацію, що може мати істотне значення для прийняття Головним управлінням рішення.

Водночас, вказаною вище вимогою було додатково повідомлено відповідача, що відповідно до частини 6 статті 27 Закону України "Про рекламу" та пункту 2 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 693 від 26.05.2004 за неподання або подання свідомо неправдивої інформації щодо вартості розповсюдженої реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених повноважень, на розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено відсутність будь-яких дій з боку відповідача щодо виконання вимоги позивача або пояснень з приводу її невиконання. Конверт з вимогою повернувся на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області.

28.08.2018 державним інспектором - головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Доменікою О.В. було складено протокол про порушення законодавства про рекламу ФОП ОСОБА_1 вимог частини 2 статті 26 Закону України "Про рекламу", а саме: неподання на вимогу органу державної влади, на який згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, документів, усних та/або письмових пояснень, відео- та звукозаписів, а також інформації щодо вартості розповсюдження зовнішньої реклами (а.с. 31).

На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 13.08.2018 позивачем було прийнято рішення від 30.08.2018 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, а саме: частини 1 статті 7, частини 5 статті 8 та чвстини 1 статті 10 Закону України "Про рекламу" (а.с. 34).

У зв'язку з невиконанням вимоги від 13.08.2018 № 10-08.1-06/7142 позивачем направлено ФОП ОСОБА_1 повторну вимогу від 30.08.2018 № 10-08.1-06/7784 (а.с. 32).

Повторною вимогою позивач повідомив ФОП ОСОБА_1, що розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу відбудеться 18.09.2018 о 15 год. 00 хв.

Судом встановлено відсутність будь-яких дій з боку відповідача щодо виконання повторної або дій чи пояснень щодо її невиконання. Конверт з повторною вимогою повернувся на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (а.с. 33 ).

На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 28.08.2018 позивачем було прийняте рішення від 17.09.2018 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, а саме: частини 2 статті 26 Закону України «Про рекламу» (на вимогу Головного управління, на яке згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавцем реклами не надано документів необхідних для здійснення повноважень щодо контролю відносно зовнішньої реклами, яка розповсюджується на фасаді будівлі за адресою АДРЕСА_2, такого змісту: «-50% до - 70%. Розпродаж кованих виробів») (а.с. 35).

Судом встановлено, що позивачем підготовлено та направлено на адресу реєстрації відповідача повідомлення від 18.09.2018 № 10-08.1-06/8403 про розгляд справи про порушення законодавства України про рекламу 23.10.2018 о 15 год. 00 хв. Конверт, яким було направлено відповідачу вказане повідомлення, повернувся на адресу відправника з відміткою підприємства зв'язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 36-37).

На розгляд справи про порушення законодавства про рекламу ФОП ОСОБА_1 та/або її представник не з'явилися.

Відповідно до Протоколу засідання справи про порушення законодавства про рекламу від 23.10.2018, відповідачем підтверджено порушення ФОП ОСОБА_1, встановлені протоколами про порушення законодавства про рекламу від 13.08.2018 та від 28.08.2018.

23.10.2018 на підставі матеріалів справи та протоколу засідання від 23.10.2018, керуючись статтею 27 Закону України "Про рекламу", позивачем було прийнято рішення № 93 та № 94 про накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу:

- рішенням від 23.10.2017 № 93 за порушення вимог законодавства України про рекламу а саме частини 2 статті 26 Закону України "Про рекламу", в частині неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення повноважень, у відповідності до вимог частини 6 статті 27 Закону України "Про рекламу" на відповідача накладено штраф у розмірі 1 700 грн.;

- рішенням від 23.10.2017 № 94 за порушення вимог частини 1 статті 7, частини 5 статті 8 та чвстини 1 статті 10 Закону України "Про рекламу", а саме за недотримання встановлених законом вимог щодо змісту реклами у відповідності до вимог частин 2 та 7 статті 27 Закону України "Про рекламу" на відповідача накладено штраф у розмірі 2 550 грн.

Вказані рішення було надіслано відповідачеві засобами поштового зв'язку на адресу реєстрації відповідача, зазначену в Єдиному державногму реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Втім, даний штраф відповідачем у встановлений строк не сплачено, у зв'язку з чим Головне управління Держспоживслужби у Київській області звернулось із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, суд зазначає таке.

Відповідно до преамбули Закону України "Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.1996 цей Закон визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Згідно статті 1 Закону України "Про рекламу" реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Знижка - це тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам);

Частиною 1 статті 7 Закон України "Про рекламу" встановлено, що основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Згідно частини 5 статті 8 Закон України "Про рекламу" реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж, - повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Недобросовісна реклама забороняється (частина 1 статті 10 Закон України "Про рекламу").

Відповідно до положень частини 2 статті 26 Закон України "Про рекламу" на вимогу органів державної влади, на які згідно з законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов'язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов'язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п'ять робочих днів до дати розгляду справи.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 27 Закон України "Про рекламу" особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 27 Закон України "Про рекламу" передбачено, що за порушення законодавства про рекламу несуть: 1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Відповідно до частини 6 статті 27 Закон України "Про рекламу" за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 7 статті 27 Закон України "Про рекламу»).

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 693 (далі - Порядок № 693).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 693 накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (п. 12 Порядку № 693).

Пунктом 9 Порядку № 693 встановлено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою.

Згідно пункту 16 Порядку № 693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 693 за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформлюється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Згідно пункту 19 Порядку № 693 рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку.

Пунктом 20 Порядку № 693 передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що рішення від 23.10.2018 № 93 (накладено штраф у розмірі 1 700 грн.) та № 94 (накладено штраф у розмірі 2 550 грн.) були направлені відповідачеві засобами поштового зв'язку рекомендованим листом (трек номер 333) на адресу, зазначену в Єдиному державногму реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1. Конверт було повернуто відправнику.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, - такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Враховуючи наведені обставини та норми Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» суд дійшов висновку, що позивачем було вчинено всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про вчинені ним порушення, про необхідні дії щодо їх усунення, та про накладення на нього штрафу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем під час розгляду справи обставин відсутності у нього заборгованості не наведено. Доказів оскарження у судовому порядку рішень, на підставі яких виникла заборгованість або їх скасування, суду не надано.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Позивачем не надано суду доказів понесення витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз під час розгляду справи.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_3) до Державного бюджету України штраф у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., накладений рішенням Головним управління Держпродспоживслужби в Київській області від 23.10.2018 № 93.

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_3) до Державного бюджету України штраф у розмірі 2 550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн., накладений рішенням Головним управління Держпродспоживслужби в Київській області від 23.10.2018 № 94.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.