Справа № 826/17473/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 березня 2019 року 10:26 № 826/17473/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., за участю секретаря судових засідань Семеняки А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські Аграрні Інвестиції" (01001, м.Київ, провулок Тараса Шевченка, 3)
доОфіс великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м.Київ, вул. Дегтярівська 11-г)
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,
за участю представників сторін:

від позивача: Лисенка О.М.,

від відповідача: Демченка С.В.,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач), в якому просить: визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення, винесені Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № форми «Р» від 09 жовтня 2018 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» збільшено суму грошового зобов'язання за податком на прибуток приватних підприємств у розмірі 22 540 272,00 грн., з яких за основним платежем 18 575 602,00 грн. та 3 964 670,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- податкове повідомлення-рішення № форми «П» від 25 липня 2018 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств у розмірі 3 413 409,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновок перевіряючих, наведений в акті перевірки щодо необхідності перерахування вартості зобов'язань не відповідає самому визначенню поворотної фінансової допомоги, наведеному у підпункті 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України з урахуванням положень статті 1046 Цивільного кодексу України. Крім того, на думку представника позивача, враховуючи приписи пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» та підпункту 9.3 пункту 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» позичальник не визнає за договором поворотної фінансової допомоги ані доходів в сумі отриманої позики, ані витрат при поверненні отриманої позики.

На переконання представника позивача, оскільки отримання та повернення безвідсоткової фінансової допомоги не змінює бухгалтерський фінансовий результат, отже не змінить і об'єкт обкладення податком на прибуток, адже: предметом договорів є грошові кошти; кошти передаються на поворотній основі; договори не передбачають нарахування відсотків або іншої компенсації за користування грошовими коштами, отриманими згідно умов договору; відсутність доходу, що збільшує власні активи підприємства при отриманні поворотної фінансової допомоги; відсутність зменшення зобов'язань при поверненні поворотної фінансової допомоги, що у свою чергу могло б збільшити активи підприємства. Тобто, отримання поворотної фінансової допомоги (та її повернення) не призводить до виникнення доходів і витрат як у бухгалтерському, так і у податковому обліку.

При цьому, жоден чинний законодавчий та нормативно-правовий акт України не містить у собі норм, які б тлумачили порядок розрахунку та відсотковий розмір, які необхідно було б застосувати до дисконтування сум поворотної фінансової допомоги.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки суми отриманих довгострокових фінансових позик - фінансовими інструментами, які в бухгалтерському обліку мають відображатись за справедливою (теперішньою) вартістю.

В ході судового розгляду даної справи представник відповідача проти позову заперечував.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

В період з 26 квітня 2018 року по 18 червня 2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби на підставі направлень від 26 квітня 2018 року №472, №473, №474, №475, №476, №478, №477, від 08 травня 2018 року №497, №498, від 22 травня 2018 року №534, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 13 квітня 2018 року №697, проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2017 року, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 03 липня 2018 року №2017/28-10-14-01/33558346.

За результатами перевірки перевіряючі прийшли до висновку про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції»:

- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання», Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти» заниження податку на прибуток всього в сумі 18 575 602,00 грн., у тому числі: за 2015 рік в сумі 10 646 262,00 грн., за 2017 рік в сумі 7 929 340,00 грн. та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування за 2017 рік в сумі 3 413 409,00 грн.;

- пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо подання не у повному обсязі з недостовірними відомостями або з платника податків, суми утримання з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку;

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, занижено податок на доходи фізичних осіб з додаткового блага у сумі - 25 605,00 грн.;

- підпункту 1.2 пункту 16 примітки 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, не утримано та не перераховано військовий збір з списаної дебіторської заборгованості, у результаті чого встановлено заниження військового збору у сумі - 2 133,75 грн.

Вказані висновки акта перевірки ґрунтуються, зокрема, на тому, що поворотна фінансова допомога, яка отримана Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» на підставі наступних договорів:

- договору безпроцентної позики б/н від 05 січня 2015 року, укладеного з ПП «Бумерське» ();

- договору безпроцентної позики б/н від 05 січня 2016 року, укладеного з ТОВ «Агротренд» ();

- договору позики №ПОЗ-590/122 від 15 серпня 2017 року, укладеного з ТОВ «Дружба-Нова» (), є довгостроковими зобов'язаннями, які у свою чергу необхідно дисконтувати шляхом оцінки справедливої вартості отриманих фінансових активів (зобов'язань). Такі висновки перевіряючих мотивовані тим, що поворотна фінансова допомога відповідає визначенню «фінансовий інструмент», яке наведено в пункті 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 13 «Фінансові інструменти», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 2001 року №559, згідно якого фінансовий інструмент - контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного підприємства і фінансового зобов'язання або інструмента власного капіталу в іншого, який у свою чергу згідно пунктів 29 первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов'язань або інструментів, і витрат, які безпосередньо пов'язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов'язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо).

На підставі вказаних висновків акта перевірки, податковий орган 25 липня 2018 року прийняв податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 3 413 409,00 грн.

Крім того, 25 липня 2018 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 27 863 403,00 грн., в т.ч. за основним зобов'язанням у розмірі 18 575 602,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 9 287 801,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення №008341401 від 25 липня 2018 року скасовано в частині застосованої штрафної санкції за 2015 рік.

09 серпня 2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби з урахуванням рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 04 жовтня 2018 року №32358/6/99-99-11-01-02-25 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 22 540 272,00 грн., в т.ч. за основним зобов'язанням у розмірі 18 575 602,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3 964 670,00 грн.

Незгода позивача із податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 05 січня 2015 року між Приватним підприємством «Буймерське» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» (позичальник) укладено договір безпроцентної позики, згідно умов якого за цим договором позикодавець передає позичальнику в користування (без нарахування процентів та/або надання інших видів компенсації у вигляді плати за користування) грошові кошти, які є обов'язковими до повернення, а позичальник зобов'язується повернути позику позикодавцю у строк, порядку та на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 даного договору, сума позики становить 150 000 000,00 грн, що становить ціну цього договору.

Позикодавець має право надати позивачу як в розмірі, вказаному в пункті 2.1 цього договору, так і в іншому розмірі (меншому) на власний розсуд. Розмір позики більший, ніж встановлено пунктом 2.1 цього договору, погоджується сторонами шляхом укладення відповідної додаткової угоди до цього договору (пункти 2.2-2.3 договору).

Згідно пункту 3.1 договору, позикодавець передає позичальнику позику шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника, що зазначений у цьому договорі. Позика вважається наданою з моменту її зарахування на банківський рахунок позичальника згідно реквізитів, вказаних в цьому договорі (пункт 3.3 договору).

Кінцевою датою, коли позичальник повинен повернути всю суму позики в повному обсязі позикодавцю є 31 грудня 2015 року. Сторонами може бути погоджено інший строк повернення позики шляхом укладення додаткової угоди (договору) до цього договору.

30 грудня 2015 року між Приватним підприємством «Буймерське» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» (позичальник) укладено додатковий договір до договору безпроцентної позики від 05 січня 2015 року, на підставі якого пункти 2.1 та 4.1 договору викладено в новій редакції: «сума позики становить за даним договором 250 000 000,00 грн., що становить ціну цього договору. Нарахування ПДВ за даним договором чинним законодавством України не передбачено.

Кінцевою датою, коли позичальник повинен повернути всю суму позики в повному обсязі позикодавцю є 31 грудня 2018 року».

Наявними матеріалами справи підтверджується, що 05 січня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротренд» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» (позичальник) укладено договір безпроцентної позики, пунктом 1.1. якого передбачено, що за цим договором позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в розмірі, установленому договором, а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцю у строк, порядку та на умовах договору.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що відповідно до цього договору, позикодавець може, але не зобов'язаний, надати позичальнику поновлювальну позику на загальну суму до 100 000 000,00 грн., що становить ціну цього договору.

За цим договором проценти не нараховуються та не сплачуються. Дана позика обліковується сторонами договору -платниками податку, як поворотна фінансова допомога у значенні норм Податкового кодексу України (сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення) (пункт 2.2 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору кінцевою датою, коли позичальник повинен повернути всю суму позики в повному обсязі позикодавцю є 31 грудня 2016 року.

Пунктами 5.1-5.3 договору визначено, що позичальник зобов'язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) до останнього дня строку, встановленого в пункті 4.1 цього договору. Сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця, що вказаний в пункті 8 цього договору. Днем повернення позики (її частини) вважається день нарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця.

30 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротренд» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» (позичальник) укладено додатковий договір до договору безпроцентної позики від 05 січня 2016 року, відповідно до умов якого пункт 4.1 визначено наступним чином «кінцевою датою, коли позичальник повинен повернути всю суму позики в повному обсязі позикодавцю є 31 грудня 2018 року.

Також, 15 серпня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» (позичальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (позикодавець) укладено договір позики №ПОЗ-590/122, пунктом 1.1 якого передбачено, що позикодавець зобов'язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову позику, а позичальник зобов'язується прийняти позику, використати її за цільовим призначенням і повернути позику у визначеному даним договором порядку та строки.

Відповідно до пункту 2.1 договору метою надання позики є поповнення обігових коштів позичальника.

Розмір позики, яку позикодавець надає позичальнику у відповідності до даного договору, становить до 800 000 000,00 грн. (пункт 3.2 договору).

Згідно пункту 4.1 договору позикодавець надає позичальнику позику терміном до 31 грудня 2017 року.

Позика надається у безготівковій формі шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок позичальника. Позика може надаватися як одноразово в повному обсязі, так і окремими частинами, розмір яких та періодичність надання визначаються на власний розсуд позикодавця за проханням позичальника.

Вимогами пункту 5.1 договору визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позику в межах фактично отриманих (за виключенням повернутих достроково) сум не пізніше 31 грудня 2017 року.

В подальшому, 30 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» (позичальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» (позикодавець) укладено додатковий договір до договору безпроцентної позики №ПОЗ-590/122 від 15 серпня 2017 року, яким пункт 4.1 викладено в новій редакції «кінцевою датою, коли позичальник повинен повернути всю суму позики в повному обсязі позикодавцю, є 31 грудня 2019 року».

Відповідно до наявних матеріалів справи, 21 серпня 2018 року на адресу позивача надійшла вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Семереньки», у якій останній повідомив, що відповідно до договору відступлення права вимоги №ДВ-122-5839/5826 від 02 серпня 2018 року дане товариство набуло прав нового позикодавця та право вимоги щодо повернення наданої позики в сумі 28 677 952,05 грн. та просив повернути позику у термін, не пізніше 25 жовтня 2018 року.

Копією платіжного доручення №253 від 22 жовтня 2018 року підтверджується перерахування позивачем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Семереньки» 28 677 952,06 грн. В призначенні платежу вказано «повернення фінансової позики по договору відступлення №ДВ-122-5839/5826 від 02 серпня 2018 року».

Також, в матеріалах справи міститься вимога Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» №30/12-21 від 30 грудня 2017 року, у якій вказане товариство просило у позивача повернути позику в сумі 82 316 182,85 грн. до 20 липня 2018 року.

Відповідно до платіжного доручення №37 від 19 січня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» перераховано на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» грошові кошти у розмірі 2 215 000,00 грн.

Крім того, позивачем на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» перераховано 3 184 400,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №44144 від 25 січня 2018 року; 14 070 414,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням №38 від 31 січня 2018 року; 800 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №44229 від 07 лютого 2018 року; 530 000,00 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи наявне платіжне доручення №40 від 07 лютого 2018 року; 4 385 736,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №57 від 27 квітня 2018 року; 50 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №125 від 24 травня 2018 року; 9 500 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №174 від 16 липня 2018 року; 1 006 632,33 грн., що підтверджується платіжним дорученням №44634 від 18 липня 2018 року.

В матеріалах справи міститься також вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротренд» №29/12 від 29 грудня 2017 року, зі змісту якого вбачається, що останній просить повернути кошти в сумі 97 948 762,26 грн. до 01 серпня 2018 року.

Згідно наявних матеріалів справи, зокрема платіжних доручень №44228 від 07 лютого 2018 року на суму 2 000,00 грн., №44308 від 15 лютого 2018 року на суму 5 000,00 грн., №44666 від 25 липня 2018 року на суму 7 634 000,00 грн., №44667 від 25 липня 2018 року на суму 7 146 762,28 грн., №200 від 27 липня 2018 року на суму 54 940 000,00 грн., №44673 від 27 липня 2018 року на суму 13 130 000,00 грн., №44676 від 31 липня 2018 року на суму 7 944 237,72 грн., №44678 від 31 липня 2018 року на суму 5 900 000,00 грн., №44679 від 01 серпня 2018 року на суму 1 246 762,26 грн. підтверджується факт перерахування кошти в сумі 97 948 762,30 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротренд».

Під час проведення перевірки, контролюючим органом встановлено, що в перевіряємому періоді позивачем не задекларовано доходи у вигляді умовних процентів за вказаними вище договорами про надання позики, чим порушило пункт 5 П(С)БО 15 «Дохід», пункти 29, 31 П(С)БО «Фінансові інструменти», підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

При цьому поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

З 01 січня 2015 року у відповідності до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу ІІІ цього Кодексу.

Коригування здійснюються на різниці, які виникають: при нарахуванні амортизації необоротних активів; при формуванні резервів (забезпечень); при здійсненні фінансових операцій.

При цьому для платників податку, в яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період, не перевищує 20 млн. грн., об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на всі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

З 01 січня 2015 року також скасовано норму підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо визнання безповоротною фінансовою допомогою суми процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповернутою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Нацбанку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Фінансовий результат, визначений у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку (далі - П(С)БО), розраховується за принципом: доходи мінус витрати, визначені відповідно до ПБО.

Доходи визнаються згідно з П(С)БО 15. Відповідно до зазначеного стандарту дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства). Отримання поворотної фінансової допомоги не приводить до збільшення активів або зменшення зобов'язань і до зростання власного капіталу.

Витрати визнаються відповідно до П(С)БО 16. Згідно із зазначеним стандартом витратами звітного періоду визнається або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводять до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками).

Згідно із зазначеними бухгалтерськими записами отримання у 2015 р. поворотної фінансової допомоги (та її повернення) не приводить до виникнення доходів і витрат як у бухгалтерському, так і податковому обліку.

Таким чином, незалежно від податкового статусу надавача поворотної фінансової допомоги її відображення в балансі платника податку на прибуток та повернення отриманої у 2015 - 2017 роках фінансової допомоги не впливають на фінансовий результат звітного періоду, а, відповідно, і на оподаткування податком на прибуток.

Оскільки позивачем поворотну фінансову допомогу отримано після виключення спеціальних правил обліку поворотної фінансової допомоги та порядку застосування умовно нарахованих процентів, то відповідачем безпідставно нараховані умовні проценти на суму поворотної фінансової допомоги, а тому податкові повідомлення-рішення № форми «Р» від 09 жовтня 2018 року та № форми «П» від 25 липня 2018 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачі як суб'єкти владних повноважень покладений на них обов'язок доказування правомірності своїх рішень не виконали повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення № форми «Р» від 09 жовтня 2018 року та № форми «П» від 25 липня 2018 року, винесені Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Аграрні Інвестиції» (01001, м. Київ, провулок Тараса Шевченка, 3, ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 389 305 (триста вісімдесят дев'ять тисяч триста п'ять) гривень 22 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук