Справа № 524/5411/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.Справа № 524/5411/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 524/5411/18

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним рішення та дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука, в якій просив: визнати протиправним рішення відповідача щодо не врахування періоду з 22.06.1982 р. по 31.08.1982 р. до періоду військової служби; визнати протиправними дії відповідача по не запису в розрахунок на вислугу років на пенсію про те, що він був студентом Київського автомобільно-дорожнього інституту з 01.09.1977 р. по 22.06.1982 р.; зобов'язати відповідача внести запис в розрахунок на вислугу років на пенсію про те, що він був студентом Київського автомобільно-дорожнього інституту з 01.09.1977 р. по 22.06.1982 р.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.07.2018 р. справу передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 р. адміністративну справу прийнято до провадження та відкрито провадження в адміністративній справі № 524/5411/18.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області належним чином завірену копію розрахунку (№ П-300215) вислуги років ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві строк протягом п'яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду першої інстанції заяви про поновлення строку звернення до суду.

На виконання вимог цієї ухвали позивачем до суду першої інстанції засобами поштового зв'язку направлено заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 р. позовну заяву залишено без розгляду, у зв'язку з тим, що наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду є неповажними.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції визнав, що наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду є неповажними. У зв'язку з цим, суд першої інстанції вказав, що позивач у визначений судом строк не виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліки позову, тому у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України є підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Підставою для надання позивачу строку для подання клопотання про поновлення строку звернення до суду слугував висновок суду першої інстанції про те, що позивач звернувся до суду першої інстанції 19.06.2018 р.

Із наданого на виконання вимог ухвали суду від 30.08.2018 р. розрахунку вислуги років на пенсію капітана міліції ОСОБА_1 (П-300215), складеного станом на 22.08.2005 р., вбачається, що із вказаним розрахунком позивач ознайомлений під підпис.

Разом з тим, в позовних вимогах просить визнати протиправними дії по його складанню, про які йому було відомо 22.08.2005 р.

Тобто, суд дійшов висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду та ним не подано заяви про поновлення строку звернення до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 р. позивачу фактично був наданий строк (п'ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали) для надання ним заяви про поновлення строку звернення до суду. Копію ухвали від 02.10.2018 р. позивач отримав 01.11.2018 р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 99), а 06.11.2018 р. (згідно відбитку штемпеля на поштовому конверті та даних офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 750) позивачем до суду направлено засобами поштового зв'язку заяву про поновлення строку звернення до суду.

В оспорюваній позивачем ухвалі суду першої інстанції від 12.11.2018 р. не міститься оцінки наведених позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду обставин та не міститься обґрунтувань щодо наявності підстав для визнання цих причин неповажними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 248 КАС України, ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

В ухвалі суду від 12.11.2018 р. лише вказано, що наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, але з яких саме мотивів суд дійшов такого висновку в цьому судовому рішенні не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі Bellet v. Fгаnсе Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Також практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Враховуючи те, що судом не надано належної оцінки доводам позивача з приводу поважності причин пропуску звернення до суду та не наведено мотивів, які стали підставою для визнання цих причин неповажними, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду є передчасним.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що 30.08.2018 р. позивачем до суду першої інстанції надано заяву про зміну позовних вимог (фактично про їх доповнення), в якій окрім трьох заявлених позовних вимог у позовній заяві від 19.06.2018 р. позивач зазначив також вимоги наступного змісту:

4) зобов'язати УМВС України в Полтавській області перерахувати за період з 01.06.1992 р. по 17.12.1994 р. грошове забезпечення (збільшити процентну надбавку за вислугу років) ОСОБА_1, виходячи з розрахунку 10 десять років вислуги та стягнути з УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 різницю недоплаченої суми грошового забезпечення;

5) зобов'язати УМВС України в Полтавській області перерахувати за період з 01.05.1997 р. по 17.12.1999 р. грошове забезпечення (збільшити процентну надбавку за вислугу років) ОСОБА_1, виходячи з розрахунку 15 п'ятнадцять років вислуги та стягнути з УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 різницю недоплаченої суми грошового забезпечення;

6) зобов'язати УМВС України в Полтавській області перерахувати за період з 01.05.2002 р. по час, коли УМВС України в Полтавській області почало виплачувати процентну надбавку за 20 (двадцять) років вислуги ОСОБА_1, грошове забезпечення (збільшити процентну надбавку за вислугу років) ОСОБА_1, виходячи з розрахунку 20 двадцять років вислуги та стягнути з УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 різницю недоплаченої суми грошового забезпечення;

7) стягнути з УМВС України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення 4221,33 грн. щомісячно з 22.08.2005 р. по час фактичного розрахунку (виплати) в повному обсязі.

Згідно протоколу судового засідання від 30.08.2018 р. зміни до позовної заяви були долучені до справи, тобто фактично прийняті судом до розгляду.

В той же час, в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 р. обґрунтувань та мотивів з приводу наявності підстав для залишення без розгляду позовних вимог, що викладені позивачем в заяві від 30.08.2018 р., не міститься.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, а тому висновок суду про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду є передчасним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання..

Враховуючи те, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 524/5411/18 прийнята з порушенням норм матеріального та без врахування фактичних обставин справи, вона підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 320, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 524/5411/18 - задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 року по справі № 524/5411/18 - скасувати.

Справу № 524/5411/18 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій

Повний текст постанови складено 18.03.2019 року