Справа № 805/3294/18-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року справа №805/3294/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г.,

секретар Святодух О.Б.,

за участі представника відповідача Голуба П.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі № 805/3294/18-а (головуючий 1 інстанції Кочанова П.В., повний текст складено 26 листопада 2018 року у м. Слов'янську Донецької області) за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області (далі - відповідач, Управління), в якому просив: визнати протиправною відмову у створенні комісії з розслідування причини виникнення професійного захворювання, яка викладена у відповіді Головного управління Держпраці у Донецькій області від 22.11.2017 № 04.5/8134; зобов'язати Головне управління Держпраці у Донецькій області утворити комісію з розслідування причини виникнення у позивача професійного захворювання; зобов'язання відповідача відшкодувати завданими незаконними діями моральну шкоду у розмірі 100000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що отримав медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України з висновком пневмоконіоз. На звернення до Головного управління Держпраці у Донецькій області про створення комісії з розслідування причини виникнення професійного захворювання та складення акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 відповідач повідомив, що на сьогодні відсутні законні підстави видання наказу про створення комісії.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково: визнано протиправною відмову у створенні комісії з розслідування причин виникнення професійного захворювання, яка викладена у відповіді ГУ Держпраці від 22 листопада 2017 року № 04.5/8134; зобов'язано Головне управління Держпраці у Донецькій області утворити комісію з розслідування причин виникнення у ОСОБА_3 професійного захворювання. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГУ Держпраці у Донецькій області звернулось із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що суд не прийняв рішення про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що свідчить про те, що у спірних правовідносинах Управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Зазначає, що суд неправильно витлумачив норми порядку № 1232, відповідно до якого підставою для утворення комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання є отримання Управлінням Держпраці повідомлення за формою П-3 у встановленому законодавством порядку. Звертають увагу суду, що положення порядку №1232 не передбачають надсилання повідомлення за формою П-3 особисто хворим, як це відбулось в межах спірних правовідносин. Крім того, наголошує на тому, що письмова інформація про прізвище, ім'я по батькові та посаду представника (представників), які пропонуються до складу комісії з розслідування, на адресу Управління також не надходили, що свідчить про відсутність законних підстав для утворення комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання. Також посилається на упередженість суду першої інстанції, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та зазначає, що Порядком № 1232 не врегульовано процедуру проведення розслідування причини виникнення професійних захворювань на тимчасово непідконтрольних територіях.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач до суду не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 має загальний стаж в шкідливих умовах праці 13 років 3 місяці, місце останньої роботи ЗАТ «Горлівський машинобудівний завод», електрогазозварювальник (т. 1 а.с. 75).

Відповідно до повідомлення Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» № 116 про професійне захворювання (отруєння) від 24.03.2015, форма П-3 позивачу встановлено основний діагноз: пневмоконіоз t/t; 1/1), ЛН І-ІІ ст.. (першого-другого ст.) - захворювання професійне, встановлене вперше (т. 1 а.с. 20).

Медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії від 24.03.2015 №10/223 було встановлено наявність професійного характеру захворювання ОСОБА_3 - пневмоконіоз (t/t; 1/1), ЛН І-ІІ ст.. (першого-другого ст.). Повідомлення про наявність вперше виявленого професійного захворювання № 116 від 24.03.2015. Висновок видано на підставі протоколу засідання Центральної лікарсько-експертної комісії від 24.03.2015 № 10/223 (т. 1 а.с. 18).

Після отримання повідомлення та медичного висновку від 24.03.2015 позивач звертався до різних інстанцій щодо проведення розслідування обставин і причин виникнення професійного хронічного захворювання, на що ним були отримані наступні відповіді.

Листом від 18 травня 2015 року № 3.0/2820 Головне управління Держсанепідслужби у Харківській області повідомило, що ПАТ «Горлівський машинобудівник» знаходиться на тимчасово окупованій території і на теперішній час не перереєстроване на підконтрольній українській владі території у Головного управління Держсанепідслужби у Харківській області відсутні законні підставі для проведення розслідування обставин і причин виникнення професійного захворювання. Рекомендовано звернутися до Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області для оформлення акту проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 (т. 1 а.с. 28).

Листом від 15 червня 2015 року № 28-С-05 виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України повідомила, що не має повноважень надавати будь-які розпорядження Головному управлінню Держсанепідслужби у Харківській області, оскільки не підпорядковується виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Також зазначила, що позивачу необхідно звернутися до Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області оскільки ПАТ «Горлівський машинобудівник» не здійснив перереєстрацію з м. Горлівка Донецької області на територію, підконтрольну українській владі (т. 1 а.с. 31-32).

Листом від 05 серпня 2015 року № 993/2.1 Головне управління Держсанепідслужби у Донецькій області повідомило, що ЗАТ «Горлівський машинобудівний завод» знаходиться на території тимчасово непідконтрольній українській владі, таким чином створити комісію з розслідування встановленого професійного захворювання неможливо (т. 1 а.с. 33).

Листом від 14.08.2015 № 36-С-05 виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України рекомендувала позивачу звернутися із відповідною заявою та документами, що підтверджуються встановлення професійного захворювання до Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області (т. 1 а.с. 34).

Листом від 04.12.2015 № 04.01-20-1235/Са Державна санітарно-епідеміологічна служба України повідомила, що розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань працівників підприємств які зареєстровані на території не підконтрольній українській владі, може бути проведено після звільнення тимчасово окупованої території, однак органи та установи, яким надійшло повідомлення про встановлення професійного захворювання працівникам таких підприємств, забезпечують накопичення відповідно інформації з метою можливого повернення до розслідування причин їх виникнення (т. 1 а.с. 35-36).

На неодноразове звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо захисту права на встановлення факту виникнення професійного захворювання, листами від 05 січня 2016 року № 4/7-С256928.15-1/20-40 та від 01 червня 2016 року № 4/7-С256928.15-3/20-40 представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини повідомив, що у зв'язку з находженням підприємства на території населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження проведення комісією розслідування обставин і причин виникнення професійного захворювання наразі є неможливим. Крім того, зазначив, що встановлення факту виникнення професійного захворювання в рамках діючого законодавства, можливо лише після повернення окремих території Донецької та Луганської областей під контроль державних органів влади, або питання може бути врегульовано шляхом створення відповідних правових механізмів (т. 1 а.с. 40-41, 43-45).

На звернення позивача на Урядову гарячу лінію щодо організації розслідування причин виникнення професійного захворювання та отримання акту розслідування за формою П-4, Головне управління Держпраці у Донецькій області листами від 08 грудня 2016 року № 4.5/С-789 та від 14 червня 2017 року № 4.5/С-595 повідомило, що Управління Держпраці не мало можливості організувати та провести розслідування причин виникнення випадку хронічного професійного захворювання та скласти акт розслідування за формою П-4. Крім того, зазначило, що розслідування причин виникнення професійних захворювань працівників підприємств, які зареєстровані на тимчасово неконтрольованій території, здійснюють свою діяльність на цій території та не перереєструвалися на територію, підконтрольну українській владі, може бути проведено лише після звільнення тимчасово окупованої території (т. 1 а.с. 46, 51).

Медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії від 22.08.2017 №29/698 підтверджено наявність професійного захворювання, встановлене ЛЕК ДУ «Інститут медицини праці НАМН» в 2015 році, пневмоконіоз t/t; 1/1), ЛН І-ІІ ст.. (першого-другого ст.) (т. 1 а.с. 19).

На заяву позивача від 21.09.2017 № 04.5-С-315 щодо роз'яснення причин, з яких не створено комісію з розслідування причин виникнення професійного захворювання та складання акту розслідування за формою П-4, Головне управління Держпраці у Донецькій області повідомило про неможливість організувати та провести розслідування причин виникнення випадку хронічного захворювання та скласти акт розслідування за формою П-4 та розслідування може бути проведено лише після звільнення тимчасово окупованої території (т. 1 а.с. 52).

03 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив включити до складу комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання замість представника роботодавця представника місцевої адміністрації, а замість представника первинної профспілкової організації залучити представника вищестоящої організації профспілки до членів якої належав позивач (т. 1 а.с. 53-55).

Листом від 22 листопада 2017 року № 04.5/8134 відповідач повідомив, що на сьогодні в ГУ Держпраці відсутні законні підстави видання наказу про створення комісії з розслідування причин виникнення встановленого професійного захворювання (т. 1 а.с. 56-57).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що за приписами Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідач був зобов'язаний утворити комісію з проведення розслідування причини виникнення професійного захворювання та оскільки держава не виконала свій обов'язок запровадити чітку процедуру утворення комісії з проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, що сприяло б юридичній визначеності у спірних правовідносинах, то негативні наслідки такої бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі-положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п.п.13 п. 4 Положення встановлено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює контроль за своєчасністю та об'єктивністю розслідування нещасних випадків на виробництві, їх документальним оформленням і веденням обліку, виконанням заходів з усунення причин нещасних випадків

Підпунктом 27 п. 4 визначено, що дана установа проводить, у тому числі, розслідування та веде облік аварій і нещасних випадків, які підлягають спеціальному розслідуванню, аналізує їх причини, готує пропозиції щодо запобігання таким аваріям і випадкам.

Відповідно до п. 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

З метою проведення розслідування обставин та причин виникнення гострих, хронічних професійних захворювань, отруєнь та забезпечення складення санітарно-гігієнічних характеристик умов праці для подальшого визначення зв'язку захворювання з умовами праці посадові особи Держпраці повинні керуватись вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 2011 № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» та наказу Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004 № 614 «Про затвердження Порядку складання та вимоги до санітарно-гігієнічних умов праці», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.02.2005 за № 260/10540.

За змістом п. 9 Положення встановлено, що Держпраця у межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

За приписами ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах (далі - підприємства) визначає порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету міністрів України № 1232 від 30.11.2011 року (далі-Порядок № 1232).

Відповідно до п. 70 Порядку спеціалізованими профпатологічними лікувально-профілактичними закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 (далі - повідомлення за формою П-3) згідно з додатком 15.

Повідомлення за формою П-3 протягом трьох днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, робочому органові виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу.

Згідно п. 73 Порядку № 1232 відповідальність за своєчасне повідомлення про професійне захворювання (отруєння) несе керівник спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу, який встановив або відмінив діагноз професійного захворювання.

Пунктом 74 передбачено, що головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, області або міста утворює протягом трьох днів після отримання повідомлення за формою П-3 комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання (далі-комісія з розслідування), до складу якої входять представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, роботодавця, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), вищого органу профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також у разі потреби представники інших органів.

Зазначені заклади, органи та організації протягом однієї доби з моменту одержання повідомлення за формою П-3 повинні надіслати закладові державної санітарно-епідеміологічної служби письмову інформацію про прізвище, ім'я, по батькові та посаду представника (представників), який пропонується до складу комісії з розслідування.

У разі ліквідації підприємства без правонаступника до складу комісії з розслідування входить представник місцевої держадміністрації за місцем реєстрації підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до професійного захворювання. (п. 75 Порядку).

Згідно пункту 76 Порядку № 1232, розслідування випадку професійного захворювання проводиться протягом десяти робочих днів після утворення комісії з розслідування.

Якщо з об'єктивних причин розслідування не може бути проведене у зазначений строк, він може бути продовжений керівником закладу, що утворив комісію, але не більш як на один місяць. Копія відповідного наказу надсилається всім членам комісії з розслідування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 звертався до Головного управління Держпраці у Донецькій області з заявами, згідно з яких просив утворити комісію з розслідування причини виникнення професійного захворювання, провести розслідування випадку професійного захворювання та скласти акт за формою П-4.

До заяви від 03 листопада 2017 позивач додав повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 № 596/3 від 24 березня 2015, медичний висновок центральної лікарської-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання № 595 від 24 березня 2015 року та № 1770 від 22 серпня 2017 року та інформаційну довідку про умови праці робітника при підозрі в нього професійного захворювання № 293/04 від 06 вересня 2011 року.

Відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що приписами п. 70 Порядку № 1232 визначено суб'єкта, який уповноважений та відповідальний за складання та направлення до Управління Держпраці повідомлення за формою П-3, а саме, спеціалізований профпатологічний лікуально-профілактичний заклад, у даному випадку, ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», що не може бути прийнято до уваги, як і посилання на відсутність письмової інформації про прізвище, ім'я по батькові та посаду представників, які пропонуються до складу комісії з розслідування. Як вірно зазначив суд першої інстанції, реалізація прав потерпілої особи як процес виконання Державою в особі органів конституційних гарантій, наданих такій особі, не може залежати від законослухняності третіх осіб, тому не направлення ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» повідомлення за формою П-3, за що передбачена відповідальність керівника спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу, не може бути формальною підставою відмови для створення комісії. Крім того, саме відповідач здійснює контроль за своєчасністю та об'єктивністю розслідування нещасних випадків на виробництві, їх документальним оформленням і веденням обліку, виконанням заходів з усунення причин нещасних випадків, та проводить, у тому числі, розслідування та веде облік аварій і нещасних випадків, які підлягають спеціальному розслідуванню, аналізує їх причини, готує пропозиції щодо запобігання таким аваріям і випадкам.

Твердження відповідача стосовно того, що судом не визнавалася протиправною бездіяльність Управління Держпраці, що свідчить про те, що у спірних правовідносинах Управління діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України спростовуються матеріалами справи. Судом визнано протиправною відмову у створенні комісії з розслідування причин виникнення професійного захворювання, яка викладена у відповіді від 22 листопада 2017 року № 04.5/8134 та як наслідок зобов'язано відповідача вчинити певні дії.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що Порядком № 1232 не врегульовано процедуру проведення розслідування причин виникнення професійних захворювань на тимчасово непідконтрольних територіях та здійснення дій, пов'язаних з утворенням комісії можливе лише після повернення окремих територій Донецької та Луганської областей під контроль державних органів влади, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції та застосовує принцип верховенства права, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Принцип правової визначеності є важливою складовою принципу верховенства права. У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення стабільного правового положення людини шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип правової визначеності є різновидом загальних принципів права. Він знаходить своє відображення у джерелах права ЄС і застосовується у практиці ЄСПЛ, є спільним для правопорядків держав членів ЄС і набуває поширення у праві України. Порівняльний аналіз змісту принципу правової визначеності в європейському і національному праві сприятиме кращому розумінню його сутності й призначення у правовому регулюванні, а з'ясування вимог, які випливають з цього принципу, пошуку більш ефективних способів адаптації законодавства України до принципів права.

Відповідно до позиції ЄСПЛ у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Суд першої інстанції вірно враховував правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки, саме держава не виконала свій обов'язок запровадити чітку процедуру утворення комісії з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання та проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, що сприяло б юридичній визначеності у спірних правовідносинах, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

За змістом ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржувалося.

Відповідно до положень частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2019 року у справі № 805/3294/18-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 19 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв