Справа № 818/2224/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 р.Справа № 818/2224/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ХОРУЖІВКА" на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Кунець О.М.) від 04.09.2018 року (повний текст рішення складено 10.09.2018р.) по справі № 818/2224/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ХОРУЖІВКА"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Хоружівка", звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.12.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що несвоєчасна реєстрація податкових накладних сталася у зв'язку з об'єктивними обставинами - підприємство не мало обігових коштів для погашення зобов'язань по ПДВ. У зв'язку з відсутністю коштів для погашення зобов'язань ТОВ "АФ "Хоружівка" звернулось до ДФС України з листом про надання розстрочки податкового боргу. 08.02.2017 між ТОВ "АФ "Хоружівка" та ГУ ДФС у Сумській області укладено договір №1 про розстрочку сплати податкового боргу на загальну суму 1355729,21 грн. під проценти строком з 08.02.2017 по 28.12.2017. Також, 15.02.2017 між позивачем та ГУДФС України у Сумській області уклало договір №4 про розстрочку сплати податкового боргу на загальну суму 429857,37 грн. під проценти строком з 01.03.2017 по 28.12.2017. Однак, незважаючи на викладене, відображення зменшення в інформаційній системі органів ДФС не відбулося, у зв'язку з чим, підприємство не змогло відновити свою господарську діяльність, що виявилося у неможливості реєстрації податкових накладних.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року в задоволенні адміністративного позову відмолено

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Не заперечуючи проти факту несвоєчасної реєстрації податкових накладних, скаржник не погоджується із застосуванням штрафних санкцій через відсутність вини платника. Зазначив, що незважаючи на норми законодавства, якими врегульовано порядок розстрочення податкового боргу, відображення зменшення в інформаційній системі ДФС не відбулось, у зв'язку з чим підприємство не змогло здійснити реєстрацію податкових накладних.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч.4 ст.229 та ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що у грудні 2016 ТОВ "АФ "Хоружівка" задекларувало до сплати податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2586765грн.

Через відсутність обігових коштів для погашення зобов'язання з ПДВ, ТОВ "АФ "Хоружівка" у січні 2017 року звернулось до ДФС України з листом про надання розстрочки податкового боргу.

08.02.2017 між ТОВ "АФ "Хоружівка" та ГУ ДФС у Сумській області укладено договір №1 про розстрочку сплати податкового боргу на загальну суму 1355729,21 грн. під проценти строком з 08.02.2017 по 28.12.2017.

У січні 2017 позивачем задекларовано податку з ПДВ на суму 436857грн.

Через відсутність обігових коштів для погашення зобов'язання з ПДВ, ТОВ "АФ "Хоружівка" у лютому 2017 року ТОВ "АФ "Хоружівка" звернулось до ДФС України з листом про надання розстрочки податкового боргу за січень 2017.

15.02.2017 між ТОВ "АФ "Хоружівка" та ГУ ДФС у Сумській області укладено договір №4 про розстрочку сплати податкового боргу на загальну суму 429857,37 грн. під проценти строком з 01.03.2017 по 28.12.2017.

Співробітниками ГУ ДФС у Сумській області проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних по ТОВ "АФ "Хоружівка" за період січень-квітень, липень 2017 року, за наслідками якої складено Акт №4019/18-28-12-01/30133681 від 04.12.2017 року.

Під час перевірки встановлена несвоєчасна реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період січень-квітень, липень 2017 року, чим порушено вимог п.201.10 ст.201 глави 2 розділу V Податкового кодексу України.

На підставі висновків Акту перевірки, ГУДФС України у Сумській області складено податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2017, яким позивачу нарахована штрафна санкція з ПДВ на суму 753986,68 грн.

Позивач, не погоджуючись із правомірністю нарахування штрафних санкцій на підставі вказаного податкового повідомлення-рішення, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що платник податків має забезпечити наявність достатніх коштів на електронному рахунку в системі адміністрування для своєчасного здійснення реєстрації податкових накладних. При цьому, факт надання (погодження) податковим органом позивачу розстрочки податкового боргу який виник за попередній період не позбавляє підприємство обов'язку своєчасного здійснення реєстрації податкових накладних у поточних періодах. Крім того, суд зазначив, що по деяким податковим накладним позивач, маючи на електронному рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість кошти для забезпечення сплати податку, своєчасно не зареєстрував податкові накладні.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (ст. 1 ПК України).

Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами (п.14.1.60 ст.14 ПК України).

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) /пункт 201.7 статті 201 ПК України.

Згідно з нормами пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Таким чином, діючим законодавством покладено на платника податків обов'язок по реєстрації податкової накладної протягом 15 календарних днів, наступних за датою її складання. При цьому обов'язок щодо здійснення відповідної реєстрації покладається на платника податків як відносно податкових накладних, що надаються покупцю, так і податкових накладних, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених статтею 120-1 ПК України, лише за наявності його вини.

Так, відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як вказував під час судового розгляду справи позивач, підприємство у перевіряємий здійснювало спроби зареєструвати податкові накладні в визначені ПК України строки, проте, через не відображення в системі електронного адміністрування ДФС розстрочки податкового боргу ПДВ за минулі періоди (грудень 2016 року, січень 2017 року) та відсутність можливості реєстрації податкових накладних в електронній системі до сплати податкового боргу виникла несвоєчасна реєстрація податкових накладних за січень-квітень, липень 2017 року.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У відповідності до п.200.2 ст.200 Кодексу, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу (п.100.1 ст.100 ПК України).

В інформаційній системі органів ДФС, а саме в інтегрованій картці платника, надання платнику податків розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) відповідно до п.3 розділу VІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881, відображається як зменшення суми грошових зобов'язань (податкового боргу) за датою укладення договору про розстрочення (відстрочення).

Позивач зазначив, що оскільки відображення зменшення в інформаційній системі органів ДФС не відбулося, підприємством не змогло вчасно здійснити реєстрацію податкових накладних.

Відповідно до положень п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200.1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Враховуючи вказані положення Закону, колегія суддів зазначає, що у випадку недостатності суми на електронному рахунку платника податків для реєстрації в ЄРПН певної податкової накладної, платник податків зобов'язаний перерахувати зі свого поточного рахунку на свій рахунок в Системі електронного адміністрування ПДВ суму коштів, обчислену у відповідності до пункту 200-1.3 статті 200-1 ПК України.

Таким чином, є обґрунтованим посилання податкового органу на те, що платник податків має забезпечити наявність достатніх коштів на електронному рахунку в системі адміністрування для своєчасного здійснення реєстрації податкових накладних.

Разом з тим, оскільки в даному випадку в інформаційній системі органів ДФС не відобразилася розстрочка і система електронного адміністрування податку на додану вартість не давала можливість зареєструвати податкові накладні наступних періодів до моменту повного погашення податкового боргу, колегія суддів вважає, що порушення строків реєстрації накладних сталося не з вини платника податків.

Відповідно, оскільки наявність вини позивача у несвоєчасній реєстрації накладних не встановлено, то й немає підстав для застосування до позивача юридичної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами (ст. 46 Конвенції).

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskalv. Poland).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatismutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява №36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обовязків (див. рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia).

На підставі вищевикладеного, оскільки несвоєчасна реєстрація податкових накладних відбулася не з вини позивача, а фактично через невідображення зменшення суми грошових зобов'язань (податкового боргу) в інформаційній системі органів ДФС внаслідок укладених між підприємством та контролюючим органом договорів розстрочення сплати податкового боргу, колегія суддів дійшла висновку про неправомірне застосування до позивача штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних санкції на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому висновки суду першої інстанції є помилковими.

З приводу посилання відповідача, з яким погодився суд першої інстанції на те, що відповідно до витягу з електронного рахунку ТОВ "АФ "Хоружівка" в системі електронного адміністрування ПДВ за період з 04.01.2017 по 31.05.2017 та з 19.07.2017 по 16.08.2017, з наступного дня після складання податкових накладних: від 11.01.2017 року №8, від 02.01.2017 року №4, від 04.04.2017 року №7, від 03.04.2017 року №3, від 27.04.2017 року №47, від 05.04.2017 року №8/2/, від 11.04.2017 року №20/2/, від 07.04.2017 року №15/2/, від 06.04.2017 року №12/2/, від 14.04.2017 року №37/2/, від 13.04.2017 року №24/2/, від 12.04.2017 року №22/2/, від 03.04.2017 року №2/2/, від 10.04.2017 року №17/2/, від 04.04.2017 року №4/2/, від 31.07.2017 року №57/2/, від 20.07.2017 року №25/2/, мало у наявності достатній ліміт для реєстрації податкових накладних, колегія суддів зазначає, наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, вирішувати питання, які належать до його компетенції, усувати необґрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду. Оскаржуване рішення не може ґрунтуватися на доказах, які отримані пізніше, ніж прийняте оскаржуване рішення.

Наведене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.02.2018 року по справі № 826/15139/16.

Таким чином, оскільки суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, податкове повідомлення-рішення, в якому недійсну частину не можна відокремити, є недійсним в цілому.

Рішення суду, яке набере законної сили, надасть контролюючому органу можливість визначити в установленому законодавством порядку дійсний розмір штрафних санкцій позивачу та прийняти нове рішення, яким визначити їх суму у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Судові витрати позивача зі сплати судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги на підставі положень ст. 139 КАС України підлягають розподілу, шляхом стягнення сплачених сум за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 317, 320, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ХОРУЖІВКА" задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 року по справі №818/2224/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ХОРУЖІВКА" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 28.12.2017 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м.Суми, Сумська область, 40009, код ЄДРПОУ 3945641) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ХОРУЖІВКА" (вул.Центральна, 9, с. Хоружівка, Недригайлівський район, Сумська область, 42130, ) витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 11309 (одинадцять тисяч триста дев'ять) грн. 80 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 16964 (шістнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят чотири) грн. 71 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 19.03.2019 року.

Суддя Другого апеляційного

адміністративного суду Бенедик А.П.