Справа № 330/38/19
Суддя: Куценко О. О.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/38/19

2-а/330/3/2019

"13" березня 2019 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Куценко О.О.

за участю секретаря судового засідання Павленко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора ТОП Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся в суд з вказаним позовом та просив скасувати постанову серії ЕАБ № 825286 від 29 грудня 2018 року про притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, так як вважав, що при розгляді справи було не доведено факт вчинення ним адміністративного правопорушення, крім того поліцейським при накладені адміністративного стягнення було допущено ряд процесуальних порушень.

В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАБ № 825286 від 29 грудня 2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 29 грудня 2018 року о 12-41 годині по вул. Лермонтова 31 м. Запоріжжя під час керування транспортним засобом Nissan QASHQAI АР1718ЕК не був пристебнутий паском безпеки чим порушив п.п. 2.3. в, а також без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 г ПДР України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Позивач вказує, що з постановою він не був згоден, і вважав, що в його діях відсутня подія та склад правопорушення.

Разом з цим, відповідачем не надано належних доказів, що позивач при складанні постанови визнав факт вчинення ним правопорушення, так з досліджуваної в судовому засіданні постанови серії ЕАБ № 825286 від 29 грудня 2018 року не вбачається, що позивач визнає допущене правопорушення, оскільки сам по собі підпис в постанові про отримання її копії не може свідчити про визнання правопорушення без відповідного запису чи надання інших відповідних доказів, а в графі 10 постанови будь-які записи з цього приводу (щодо визнання правопорушення) відсутні.

Статтею 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак позивач на думку суду був позбавлений можливості на реалізацію зазначених прав.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення. Так, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За приписами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та офіційного з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на ті обставини, що відповідачем не надано жодних доказів, щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП та позивач факт правопорушення не визнає, на думку суду, були відсутні достатні та достовірні докази, щодо вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення та відповідно правомірності накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

За таких обставин заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72, 77, 94, 243-246 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора ТОП Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ЕАБ № 825286 від 29 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст.126 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Якимівський районний суд Запорізької області, в 10 денний строк з дня проголошення рішення .

Суддя