Справа № 448/489/16-а
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/489/16-а
Провадження № 2-а/448/5/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28.02.2019 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС не зявився,

третя особа заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС України ОСОБА_3 не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці ДФС, третя особа заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3, про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 25.04.2016року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, покликаючись на те, що постановою заступника начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил №1207/20908/16 від 15.04.2016року його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500гривень. Вважає дану постанову незаконною, виходячи із наступного.

Вказує, що 01.07.2015року він знаходився на території ОСОБА_4 в с.Медика. Близько 21:00год. до нього підійшов невідомий чоловік і запропонував перевезти через митницю товар, за що заплатив йому 100гривень. Про жоден автомобіль розмови не було. 31.03.2016року його запрошено до ОСОБА_2 митниці ДФС, де повідомили, що за ним рахується автомобіль марки «HONDA PRELUDE», VIN:JHMBB31400C006464, реєстр.номер PKS37GM, однак про внесення його даних в реєстраційні документи йому нічого не було відомо. Зазначає, що водій даного автомобіля, під час перетину разом із ним державного кордону 02.07.2016року близько 04.08год., взяв у нього картку МРГ, щоб він не шукав іншої «підсадки».

Стверджує, що вказані обставини він пояснював працівникам митниці, однак заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 безпричинно не взяв його доводи до уваги. При чому, зазначає, що у звязку із поганим зором, він ніколи не отримував посвідчення водія.

Крім цього, зазначає, що 05.04.2016року він звертався із заявою про вчинення відносно нього злочину по даному факту, однак цього також не було враховано при розгляді справи про порушення митних правил.

З огляду на наведене, просить суд скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил №1207/20908/16 від 15.04.2016року, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500гривень.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з вищенаведених підстав.

Представник відповідача - ОСОБА_2 митниці ДФС в судове засідання не зявився, проте подав до суду письмові заперечення щодо позову, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Свої заперечення обґрунтовує, зокрема, тим, що згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввіз на митну територію України саме позивач ОСОБА_1, що спростовує твердження позивача про те, що даний транспортний засіб на митну територію України ним не ввозився, а він лише переміщувався у ньому в якості пасажира. Стверджує, що оскільки на момент ввезення позивачем вище зазначеного транспортного засобу митні органи не перевіряли документи у пасажирів транспортного засобу, а лише у водія, то за умови переміщення позивача в якості пасажира та не подання позивачем документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести до програмно інформаційних комплексів відповідну інформацію, яка є достовірною. З огляду на наведене, вважає, що ОСОБА_2 митницею ДФС правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить відмовити у позові в повному обсязі.

Третя особа заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність субєктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 28.03.2016 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Краковець» ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_5 складено протокол про порушення митних правил №1207/20908/16, відповідно до якого встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 02.07.2015року близько 04.08год. через митний пост «Краковець» ОСОБА_2 митниці ДФС громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб - автомобіль марки «HONDA PRELUDE», VIN:JHMBB31400C006464, реєстр.номер PKS37GM, по смузі руху «зелений коридор» з метою особистого користування, в митному режимі «транзит». Згідно даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 28.03.2016року не вивозився та у інший митний режим згідно законодавства не поміщений. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст..460 МК України, гр.ОСОБА_1 не надав.

Даним протоколом про порушення митних правил констатовано, що ОСОБА_1 перевищив встановлений ст..95 МК України Строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб, і такі його дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу про порушення митних правил, 15.04.2016 року заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №1207/20908/16, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 95 МК України для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб. Частиною другою цієї статті встановлено, що до цього строку не включаються 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною першою статті 192 МКУ передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

При цьому, відповідно до п.5 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відносно заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 31.05.2012року №657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно інформації, яка міститься в АСМО «Інспектор» та Єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Держмитслужби України, підтверджується те, що позивач ОСОБА_1 02.07.2015року близько 04.08год. через митний пост «Краковець» ОСОБА_2 митниці ДФС ввіз на митну територію України транспортний засіб - автомобіль марки «HONDA PRELUDE», VIN:JHMBB31400C006464, реєстр.номер PKS37GM, по смузі руху «зелений коридор» з метою особистого користування, в митному режимі «транзит». А відтак, з врахуванням вищенаведених вимог чинного митного законодавства України, зобов'язаний був вивезти такий з митної території України в максимальний строк до 12.07.2015 року. Однак, вказані дії позивач не виконав та згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 28.03.2016 року (тобто на момент складення протоколу про порушення митних правил) не вивозився.

Як зазначалось вище, нормами ч.2 ст.95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України. Проте, всупереч ст.192 МК України та розділу VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, позивач до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у звязку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та і його ремонту не звернувся.

У матеріалах справи відсутні будь-які звернення та повідомлення в межах встановленого строку транзитного перевезення про обставини непереборної сили та неможливість вивезення автомобіля марки «HONDA PRELUDE», VIN:JHMBB31400C006464, реєстр.номер PKS37GM, що свідчить про допущення позивачем адміністративного правопорушення за вчинення якого відповідачем прийнято оскаржувану у даній справі постанову про порушення митних правил.

Таким чином, оскільки позивач не доставив автомобіль марки «HONDA PRELUDE», VIN:JHMBB31400C006464, реєстр.номер PKS37GM, до митного органу призначення, чим перевищив встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб, то в діях позивача наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.470 МК України.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо його перебування у вищевказаному транспортному засобі лише в якості пасажира, оскільки до бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України вноситься інформація стосовно особи, яка керувала автомобілем, а не перебувала у ньому в якості пасажира.

У відповідності до вимог п.7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005року №1118, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України,що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Згідно п.9 вказаних Правил не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що до АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України були внесені відомості щодо особи, яка керувала транспортним засобом, а не перебувала у ньому у якості пасажира.

При цьому суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи документів, які б могли підтвердити факт ввезення даного автомобіля іншою особою. Позивачем не надано доказів, що про оформлення вищевказаного автомобіля на його ім'я йому не було відомо.

Щодо покликань позивача про вчинення щодо нього третьою особою незаконних дій, що полягали у ввезенні на його імя та без його згоди автомобіля з іноземною реєстрацією та внесення службовими особами митного органу завідомо неправдивих відомостей до електронних журналів пунктів пропуску, то такі не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, що стороною позивача не надано жодних доказів в підтвердження зазначених обставин. Доводи позивача про те, що він звертався до Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП України у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується довідкою Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП України у Львівській області від 08.08.2016року (а.с.83), суд не бере до уваги, оскільки сам факт звернення позивача до правоохоронних органів не є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт вчинення проти позивача злочинних дій. При цьому, згідно з ч.6 ст.78 КАС України підставою для звільнення від доказування може бути вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.

Також, твердження позивача щодо відсутності у нього права на керування транспортним засобом не можна вважати обґрунтованими, оскільки наявність права на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України ( допустимість доказів) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст..75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, в порушення вимог ч.1 ст. 77 КАС України, позивачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова заступника начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 від 15.04.2016року в справі про порушення митних правил №1207/20908/16, була винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, отже підстави для її скасування відсутні, тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці ДФС, третя особа заступник начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3, про скасування постанови в справі про порушення митних правил №1207/20908/16 від 15.04.2016року за ч.3 ст.470 МК України, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_2 митниця ДФС; місцезнаходження: м.Львів, вул.Костюшка, 1; .

Повний текст рішення складено 11.03.2019року.