Справа № 1140/2138/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

15 березня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2138/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2018 року у справі № 1140/2138/18 за позовом Фермерського господарства "КАН1" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року адміністративний позов задоволений.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою у даній справі.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 року визнано неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, вказані Державною фіскальною службою Украни; апеляційна скарга залишена без руху та надано десятиденний строк, який обчислюється з дня отримання копії даної ухвали, для надання суду заяви про поновлення строку, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.

На адресу суду від апелянта надійшла заява про продовження строків на апеляційне оскарження, в обгрунтування якого зазначено, що ДФС України зверталась з апеляційною скаргою на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.09.2018 року, проте судом апеляційної інстанції зазначена скарга була залишена без руху у зв'язку з несплатою судового збору.

Скаржник, посилаючись на лист ДКС України про тимчасове зупинення операцій на рахунках ДФС, просив продовжити строк на усунення недоліків апеляційної скарги. У вказаному клопотанні скаржнику було відмовлено, а апеляційна скарга повернута останньому. Оплативши судовий збір, ДФС України повторно звернулась з апеляційною скаргою у цій справі.

Розглянувши заяву скаржника, колегія суддів зазначає таке.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" Суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов'язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв'язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

Так, у п. 40 та у п. 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "… якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та з підстав, які видаються непереконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду… Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов'язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов'язків, встановлених нею ж.

Вказаний висновок здійснений з урахуванням правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 15.05.2018 року у справі № 804/2979/17.

Також апеляційний суд зазначає, що лист Державної казначейської служби України, відповідно до якого, на час виконання рішень судів про стягнення коштів зупинено операції на рахунках боржника (Державної фіскальної служби України) не свідчать про неможливість сплати судового збору, оскільки зазначеним листом визначено зупинення операцій на рахунках боржника, крім платежів, визначених пунктом 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі Порядок).

Так, відповідно до п. 25 Порядку безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника, зокрема, із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Отже, жодних перешкод для сплати судового збору Державною фіскальною службою України зупинення Державною казначейською службою України операцій на відповідних рахунках не створювало.

За таких обставин, зазначені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що наведені апелянтом у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, у відкритті апеляційного провадження у справі № 1140/2138/18 необхідно відмовити.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 299, 325, 328, 329 КАС України, суд

у х в а л и в:

Підстави, вказані Державною фіскальною службою України у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнати неповажними.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2018 року у справі № 1140/2138/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з того ж часу.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко