Справа № 188/232/19
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/232/19
Провадження № 2-а/188/7/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 3 роти УПП в Дніпропетровській області рядової поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до інспектора 2 батальйону 3 роти УПП в Дніпропетровській області рядової поліції ОСОБА_2 (далі відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою відповідача про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 912823 від 12.02.2019 позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Вказана постанова вмотивована тим, що 12.02.2019 о 09 годині 01 хвилин позивач перевозив на автомобілі НОМЕР_1 металобрухт, не закріпивши та не накривши його, чим порушив пункт 22 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не згоден, оскільки вважає її винесеною з порушенням норм чинного законодавства.

Позивач посилається на те, що він оспорював допущене порушення та штраф, який на нього накладено службовою особою Національної поліції та відмовився від підпису в постанові про адміністративне правопорушення. Незважаючи на це, відповідач відмовилася скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості надати письмові пояснення. Позивач вважає, що такими діями відповідач порушила його права. Також позивач вказує на те, що відповідачем в постанові вказано на порушення ним п.22 ПДР, однак ця норма має шість пунктів умов, за яких забороняється перевезення вантажу, на його прохання пояснити, який конкретно пункт він порушив, відповідач відмовила і, не надавши належної правової оцінки діям позивача, склала на нього постанову про адміністративне правопорушення.

Позивач просить суд визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними та скасувати постанову інспектора 2 батальйону 3 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 12 лютого 2019 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Позивач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає позов необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом було встановлено, що постановою серії ЕАВ № 912823 від 12.02.2019 позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень. У постанові зазначено, що 12.02.2019 о 09 годині 01 хвилин позивач на вулиці Передова, 295, Амур Нижньодніпровський район, м. Дніпро керував автомобілем НОМЕР_1, перевозив металобрухт, не закріпивши та не накривши його, чим порушив пункт 22 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України розгляд і вирішення справ здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно з ч.1 ст. 77 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 912823 від 12.02.2019 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, суд враховує таке.

Відповідно до п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Підпунктами 22.2., 22.3. ПДР передбачено, що водій перед початком руху зобов'язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху. Перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; в) не обмежує водієві оглядовості; г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

У позовній заяві позивач не заперечував, що він перевозив металобрухт, який був не закріплений та не накритий на час його зупинки відповідачем, а лише зазначив, що він оспорював допущене правопорушення та штраф. Позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував його невинуватість, окрім копії договору на перевезення металобрухту (а.с. 9), яка, на думку суду, є непрямим доказом вчинення ним правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності. Згідно з п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій

зобов'язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 13954 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, і частинами першою, другою, третьою і пятою статті 122.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не надав достатніх, належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені судом фактичні обставини справи, тому у суду немає підстав для визнання дій відповідача протиправними, оскільки пояснення позивача, викладені у позовній заяві, не впливають на кваліфікацію його дій як водія, що не відповідали вимогам законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що позивачем було допущено порушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За встановлених судом обставин вимоги позивача є необґрунтованими, а тому слід відмовити в задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 122, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання; 52700, с. Марїна Роща, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, місце фактичного проживання: 51400, вулиця Ленінградська, 45/71, м. Павлоград, Дніпропетровська область, до інспектора 2 батальйону 3 роти УПП в Дніпропетровській області рядової поліції ОСОБА_2, місце знаходження: 49101, Троїцька площа, 2-а, м. Дніпро, про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_3