Справа № 497/238/19
Суддя: Раца В. А.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

14.03.2019
Cправа № 497/238/19
Провадження № 2-а/497/8/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.19 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.

секретаря Божевої І.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Болграда адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 08.02.2019 року по виконавчому провадженню № 29784594, винесену старшим державним виконавцем Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.02.2019 року старшим державним виконавцем Міогло С.М. йому була вручена постанова про стягнення з нього витрат виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1641, виданого 23.09.2011 року Болградським райсудом про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 У вищезазначеній постанові державний виконавець не конкретизує вимоги та термін для самостійного виконання боржником виконавчого документу, не конкретизує види та суми витрат, які належать до витрат виконавчого провадження, окрім цього зазначає позивач державний виконавець не здійснив фактичного стягнення заборгованості з боржника відповідно до виконавчого документа, тому не доведено що такі витрати були зроблені. Тому він вважає постанову протиправною та просить її скасувати.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає необхідним закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Судом встановлено, що у Болградському РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавче провадження №29784594 з примусового виконання виконавчого листа № 2 1641, виданого 23.09.2011 року Болградським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, тобто виконання рішення по цивільній справі.

При виконанні цього виконавчого провадження старшим державним виконавцем Міогло С.М. було постановлено постанову від 08.02.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 151,00 грн. (а.с.7).

Так відповідно до п.4 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Як вбачається зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

При вирішенні питання про підсудність даної справи Болградському районному суду, суд враховує вимоги Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404), яким встановлені відповідні спеціальні норми з розгляду вказаної категорії справ.

Згідно з ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону №1404 постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону №1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, ч. 2 ст. 74 Закону № 1404 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З аналізу вищевказаних норм, суд дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця в процесі їх виконання про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції вони видані, за умови, що виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, а відповідні постанови виділені в окреме провадження і підлягають виконанню в загальному порядку.

Названа ч. 2 ст. 74 Закону № 1404 регулює випадки коли здійснюється окреме виконавче провадження з виконання постанови державного виконавця про накладення штрафу, яка сама по-собі є виконавчим документом.

Саме в цьому виконавчому провадженні учасники та інші особи можуть оскаржити до адміністративного суду рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Однак правомірність прийняття постанови про стягнення витрат повинно перевірятись судом який видав виконавчий документ, оскільки вона прийнята у виконавчому провадженні №29784594 з примусового виконання виконавчого листа № 2 1641.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до матеріалів цивільної справи спор виник з приводу оскарження постанови, постановленої державним виконавцем при виконання рішення ухваленого в порядку цивільного судочинства, а ні постанови виділеної в окреме провадження, тому суд вважає необхідним закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.238, 248 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з цими вимогами в порядку цивільного судочинства, зі скаргою на дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служб під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.А.Раца