Справа № 581/110/19
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/110/19
Провадження № 2-а/581/1/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2019 року сел. ОСОБА_1

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського 1-го батальйону 2 роти патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції ОСОБА_3, про визнання протиправними дії посадової особи, скасування постанови про адміністративне правопорушення, постановлення окремої ухвали про притягнення посадової особи до відповідальності,

в с т а н о в и в:

Сутність заявлених до суду вимог:

а) щодо позовної вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача та визнання незаконною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності;

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що постановою поліцейського 1-го батальйону 2-ї роти патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3А, зафіксованою не в автономному режимі, серії ЕАВ № 900592 від 07 лютого 2019 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за те, що він керував транспортним засобом за межами міста, по трасі Київ-Харків 77 км, без увімкнення ближнього світла фар та з зовнішнім пошкодженням лівого габариту, а після зупинки автомобіля патрульним поліцейським, не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив вимоги п. 9.9 п.п. б) Правил дорожнього руху. Позивач не погоджуючись із підставами притягнення до адміністративної відповідальності, зазначив, що був зупинений з надуманих причин, він на виконання вимог ч. 2 п. 9.8 ПДР рухався за межами міста з увімкненими денними ходовими вогнями, після зупинки його працівником поліції увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

б) щодо постановлення окремої ухвали про притягнення сержанта поліції ОСОБА_3 до відповідальності на підставі дисциплінарного статуту за прийняття завідомо неправомірного рішення.

Позивач зазначає, що відповідач, зловживаючи своїм службовим становищем, зупиняв під вигаданими причинами транспортні засоби та складав аналогічні протиправні постанови, про що свідчать відомості внесені до Єдиного реєстру судових рішень.

Позиція позивача, відповідача по даній справі

У судове засідання позивач не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав.

Відповідач у судове засідання не зявився про дату та час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. На адресу суду 12 березня 2019 року від представника відповідача за дорученням ОСОБА_4 надійшов відзив, згідно з яким заявлені позовні вимоги не визнаються, просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні, оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_2 складено за порушення Правил дорожнього руху, і до адміністративної відповідальності він був притягнутий правомірно. До відзиву також додано диск із відеозаписом фіксації вчиненого адміністративного правопорушення ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у звязку із неявкою сторін по справі у судове засідання фіксування засідання з використанням звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 лютого 2019 року у даній справі відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 березня 2019 року.

Установлені судом обставини даної справи

З постанови ЕАВ № 900592 від 07 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складеної поліцейським 1-го батальйону 2-ї роти патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, сержантом поліції ОСОБА_3, вбачається, що о 12 год. 20 хв. 07 лютого 2019 року на автошляху Київ-Харків 77 км., за межами міста, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mersedes sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, без увімкнення ближнього світла фар та з зовнішнім пошкодженням лівого габариту, на вимогу зупинки працівником поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п. 9.9(б) Правил дорожнього руху. За цією постановою на водія ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425.00 гривень ( а.с. 6-7).

У відтворених судом відеоматеріалах, поданих сторонами адміністративного спору, зафіксовані обставини оформлення співробітником ОСОБА_3, його напарником, за участі позивача матеріалів по справі про адміністративне правопорушення та візуального зображення у відеорежимі зупиненого транспортного засобу під керуванням позивача (а.с. 8,23).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

а) щодо позовної вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача та визнання незаконною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності;

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно зі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, частини перша, друга, третя і п'ята статті 122 КУпАП (ч. 1). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 9.8 Правил дорожнього руху України, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відповідно до п. 9.9 б) Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

б) щодо винесення окремої ухвали про притягнення сержанта поліції ОСОБА_3 до відповідальності згідно дисциплінарного статуту за винесення завідомо неправомірного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Висновки суду по суті заявлених вимог

а) щодо позовної вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача та визнання незаконною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності;

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статями КУпАП, у тому числі ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників та адвоката.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до Наказу МВС від 07.11.2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі» - пунктом 4 розділу 1 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Однак, ч. 5 ст. 258 КУпАП прямо зобов'язує працівника патрульної поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення в тому випадку, якщо особа оспорює вчинення нею адміністративного правопорушення, а саме дана норма вимагає наступне: «Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови про адміністративне правопорушення».

Проте, інспектором поліції ОСОБА_3 дана вимога законодавства повністю проігнорована, оскільки позивач оспорював під час складення постанови допущене порушення, що зафіксовано на відеозаписі наданому до відповідачем.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Усі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідачем ОСОБА_3 не надані достатні докази про те, що водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом 07 лютого 2019 року на автошляху Київ-Харків 77 км., допустив порушення вимог п. 9.8 ПДР України, оскільки наданий відповідачем відеозапис не містить даних про рух транспортного засобу, що передували його зупиненню, та з нього неможливо достовірно встановити факт вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. Тому, законні підстави у поліцейського ОСОБА_3 для зупинки вказаного транспортного засобу не були належним чином зафіксовані у відповідних засобах доказування і відповідно правомірність зупинки позивача відповідачем за порушення Правил Дорожнього руху не може бути перевірена достатніми та допустимими доказами.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з'ясовано, чи було взагалі вчинено адміністративне правопорушення у виді руху за межами міста без увімкненого ближнього світла фар та із зовнішнім пошкодженням лівого габариту.

У рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що Су та національні суди відповідної країнид при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05 травня 2015 року; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15 лютого 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно доЗакону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як національна поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Разом із цим, із досліджених судом доказів, зокрема з відеоматеріалів, убачається достовірно підтвердженим факт порушення водієм ОСОБА_2 п.п. б) п. 9.9 Правил дорожнього руху, оскільки при зупинці керованого ним транспортного засобу співробітником поліції (незалежно від підстав такої зупинки) зазначений учасник руху не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Однак, при цьому суд ураховує те, що обставини керування позивачем 07 лютого 2019 року автомобілем марки Mersedes sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на 77 км автошляху Київ-Харків, за межами міста без увімкнення ближнього світла фар із зовнішнім пошкодженням лівого габариту не є достовірно підтвердженими належними, допустимими та допустимими доказами, а також те, що фактично відсутня значна шкода суспільним правовідносинам та для учасників дорожнього руху, які викликані порушенням ОСОБА_2 п.п. б) п. 9.9 Правил дорожнього руху, зазначене порушення в таких умовах, які відображені у відеозаписах, не здатне було завдати більш значної шкоди інтересам, правам інших осіб, а тому вищевказане і зафіксоване в оскаржувані постанові від 07 лютого 2019 року порушення слід уважати за своєю суттю малозначним, що є відповідно до ст. 22 КУпАП підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності із висловленням такій особі усного зауваження.

Таким чином, постанову серії ЕАВ № 900592 від 07 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським 1-го батальйону 2-ї роти патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_3, за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_2 закрити у звязку із малозначністю вчиненого адміністративного проступку, звільнивши ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, обмежившись висловленням усного зауваження.

Визнавати протиправними дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови відносно позивача та визнавати незаконною оскаржувану постанову судом з огляду на положення ч. 1,2 ст. 5, ч. 3 ст. 286 КАС України не є ефективним способом захисту права позивача у даній справі на відміну від такого способу захисту права в адміністративному процесі як скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Тому у задоволення адміністративного позову у вищевказаній частині слід відмовити у звязку з безпідставністю зазначених вимог.

б) щодо постановлення окремої ухвали про притягнення сержанта поліції ОСОБА_3 до відповідальності на підставі дисциплінарного статуту за винесення завідомо неправомірного рішення.

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню такого порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад відповідного правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

З урахуванням обсягу досліджених доказів по даній справі та сутності заявлених вимог, суд не вбачає відповідно до норм ст. 249 КАС України підстав для постановлення обґрунтованої окремої ухвали у даній справі, оскільки грубих порушень вимог чинного законодавства відповідачем, які б істотно обмежили чи іншим чином ущемили права , інтереси та свободи позивача, судом не установлені.

Окрім цього, суд звертає увагу, що статтею 249 КАС України не встановлено процесуального обовязку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для постановлення окремої ухвали.

За таких обставин, вимога позивача про постановлення окремої ухвали у даній справі, не підлягає задоволенню, оскільки таке формулювання не може бути самостійною позовною вимогою, а постановлення окремої ухвали повязується із дискрецією (власним розсудом) суду, підстав для реалізації якої в даній справі, суд не вбачає. Тому у задоволенні цієї вимоги також слід відмовити у звязку з її безпідставністю.

Розподіл судових витрат по справі

У порядку ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 8, 9, 20, 77, 139, 205, 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського, сержанта поліції ОСОБА_3 1- го батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними дії посадової особи, скасування постанови про адміністративне правопорушення, притягнення посадової особи до відповідальності.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 900592 від 07 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену сержантом поліції 1-го батальйону 2-ї роти патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_2, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити, у звязку із малозначністю, звільнити його від адміністративної відповідальності за вказаним законом, обмежившись висловленням усного зауваження.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог, у звязку з їх безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків суду невідомий).

Відповідач: сержант поліції 1-го батальйону 2-ї роти патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 (адреса місцезнаходження: вул. Кошового, 4, м. Бориспіль Київської області).

Повне рішення суду складено 13 березня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко