Справа № 640/20541/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

14 березня 2019 року м. Київ№ 640/20541/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

при секретарі судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі

за позовомОСОБА_2
доНаціональної поліції України Головного управління Національної поліції України в м. Києві
провизнання протиправним висновку атестаційної комісії, скасування наказу та поновлення на роботі
за участю:

- позивача - ОСОБА_2;

- представника від Національної поліції України - Тракала А.В.;

- представника від Головного управління Національної поліції України в м. Києві - Мисак О.В.;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної поліції України та Головного управління Національної поліції України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати протиправним, незаконним рішення (дії) відповідача - Національної поліції України, в частині включення ОСОБА_2 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 05 лютого 2016 року №114о/с в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_2 на посаді старшого сержанта поліції, помічника оперуповноваженого Святошинського управління поліції;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В позовній заяві, позивач просив поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, обґрунтовуючи дайни факт тим, що після звільнення мав пригнічений стан, не усвідомлював, що його права порушенні. Про порушення своїх прав дізнався лише, коли отримав лист №К-689/125/26/01-2018 від 03 вересня 2018 року, а саме 10 вересня 2018 року, тому саме з даного моменту повинен обраховуватись процесуальний строк для звернення до суду.

Представники Головного управління Національної поліції України в м. Києві та Національної поліції України подали клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Заяви обґрунтовані тим, що підстави, на які посилається позивач не можуть слугувати належними доказами в підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду, враховуючи той факт, що про звільнення позивачу стало відомо з наказу щодо особового складу №114 о/с від 05 лютого 2016 року.

Крім того, до заяви представники відповідачів долучили дві копії розписки з матеріалів особової справи ОСОБА_2, які написані власноруч позивачем, про отримання ним трудової книжки та військового квитка у Святошинському управління поліції Головного управління Національної поліції 22 березня 2016 року, та зокрема, зазначено, що позивач претензій не має.

Враховуючи вищенаведені факти строк позовної давності починається саме з 22 березня 2016 року, а звернення позивача з відповідним позовом мало місце лише 05 грудня 2018 року, тобто більше ніж через два роки та 8 місяців після звільнення, тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

В судове засідання 14 березня 2019 року прибули позивач та представники відповідачів.

Позивач заперечив проти задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та просив поновити йому строк звернення до суду.

Представники відповідачів підтримали клопотання про залишення позову без розгляду та просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представників відповідачів про залишення позову без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина п'ята статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Із аналізу вказаних норм статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що початком обчислення строку звернення до суду із адміністративним позовом вважається день, коли особа дізналася про порушення своїх прав.

Тобто, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який вказав, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, "Стаббігс на інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").

Як вбачається з обставин справи, спір між сторонами виник щодо звільнення ОСОБА_2 із публічної служби, а, отже позивач мав звернутись до адміністративного суду у місячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а саме з дня, коли позивач ознайомився із оскаржуваним наказом.

Наявні у справі докази підтверджують, що наказом Міністерства внутрішніх справ України №114 о/с від 05 лютого 2016 року старшого сержанта поліції ОСОБА_2 помічника оперуповноваженого Святошинського управління поліції, звільнено через службову невідповідність.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав трудову книжку та військовий квиток 22 березня 2016 року, про що свідчать відповідні розписки, копії яких містяться у справі.

Оскільки позивач дізнався про своє звільнення 22 березня 2016 року, відповідно, про порушення свого права він мав дізнатися саме з цієї дати.

Разом з цим до адміністративного суду позивач звернувся лише 05 грудня 2018 року, майже через два роки та вісім місяців від моменту, коли дізнався або мав дізнатись про порушення свого права.

Наведене свідчить, що адміністративний позов ОСОБА_2 подано поза межами місячного строку звернення, встановленого частиною п'ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлює частина третя статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В судовому засіданні позивач вказав, що після звільнення не мав взагалі наміру працювати в поліції, а в подальшому, поспілкувавшись із колегами, звільненими за таких обставин, як і позивач, вирішив звернутися до суду

Також, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач зазначав, що про порушення своїх прав з боку Головного управління Національної поліції у м. Києві дізнався після ознайомлення із інформацією викладеною в листі №К-689/125/26/01-2018 від 03 вересня 2018 року.

Однак, як наголосили представники відповідачів, позивач не бажав сам ознайомлюватись із атестаційним висновком. Відповідно до пункту 5 Розділу VI Інструкції №1465 поліцейський, щодо якого атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 Розділу VI цієї Інструкції, за умовами набрання ним загалом за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії. Зважаючи, що рішення атестаційної комісії щодо ОСОБА_2 було опубліковано на сайті ГУНП у м. Києві ще 18 січня 2016 року, зі скаргою до апеляційної атестаційної комісії на рішення атестаційної комісії щодо результатів проходження ним атестації не звернувся. Натомість, зі с плином більше 2 років і 8 місяців, а саме у серпні 2018 року, позивач звернувся до апеляційної атестаційної комісії Північного регіону зі скаргою на висновок атестаційної комісії з проханням скасувати висновок атестаційної комісії від 30 грудня 2015 року та прийняти новий, яким визнати ОСОБА_2 таким, що відповідає займаній посаді. Проте, позивач таку скаргу надіслав на адресу Міністерства внутрішніх справ, яка в подальшому була перенаправлена до Головного управління Національної поліції у м. Києві для розгляду та надання відповіді. Враховуючи, що ГУ НП у м. Києві не наділено повноваженнями апеляційної атестаційної комісії, 03 вересня 2018 року за №К-689/125/26/01-2018, роз'яснивши права згідно Інструкції №1465 - надало обгрунтовану відповідь ОСОБА_2 у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян». Саме на цей лист і посилається позивач як на основу отримання рішення щодо розгляду поданої ним скарги на висновок атестаційної комісії щодо свого атестування, що не є правильним.

Заслухавши доводи учасників справи, на думку суду, наведені позивачем мотиви не є причинами, які перешкоджали ОСОБА_2 звернутись до адміністративного суду, оскільки у справі відсутні будь-які докази, які б підтверджували неможливість позивача протягом майже трьох років оскаржити своє звільнення до суду або звернутись за отриманням фахової правової допомоги. Більше того, навіть після отримання листа ГУ НП у м. Києві від 03 вересня 2018 року, позивач не звернувся у місячний термін до суду. У свою чергу байдужість до своїх прав та інтересів не підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи, що позов ОСОБА_2 поданий після закінчення строку, встановленого частиною п'ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відсутність доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та задоволення клопотання відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 44, 46, 122, 123, 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання представників Національної поліції України, Головного управління Національної поліції України в м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

2. Позов ОСОБА_2 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції України в м. Києві про визнання протиправним висновку атестаційної комісії, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, встановлені статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко

Повний текст ухвали складено 15 березня 2019 року.