Справа № 360/404/19
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/404/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чиркін С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лисичанського міського управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якій позивач просить:

- визначити неправомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу трудового стажу у якості генерального директора в фірмі «Партнер» з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року;

- зобовязати відповідача зробити позивачу перерахунок його трудового стажу, зарахувавши період праці в фірмі «Партнер» з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано позивачу протягом пяти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду: позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, та її копію для надіслання відповідачу; належним чином засвідчені копії письмових доказів (документів), доданих до позовної заяви, для приєднання до матеріалів справи та вручення відповідачу; документ про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн (а.с. 29-30).

11 лютого 2019 року до суду від позивача надійшов уточнений адміністративний позов, яким позивач визначив правильну назву відповідача як Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (а.с. 32-41), та заявив такі уточнені позовні вимоги:

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок трудового стажу позивачу, зарахувавши 12 місяців праці в фірмі ТОВ «Партнер» з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що відмова позивачу в зарахуванні частини трудового стажу по спірному періоду, надана відповідачем 17.07.2018, та підтверджена листом за від 17.07.2018 № 4911/02-33 і листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 12.12.2018 № 798/М-11, яким зазначається, як відмова Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області в зарахуванні періоду праці позивача в фірмі ТОВ «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 як генерального директора, так і відмова подачі пропозицій Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, до вищих гілок виконавчої та законодавчої влади, направлених на захист соціальних гарантій позивача як особи, яка постраждала від терористичного акту та інших злочинів, під час ведення АТО, саме в соціальному плані, під час знищення та викрадення його документів, які необхідні для повного нарахування пенсії.

Зазначив, що в трудовій книжці серія АТ-І № 9309725 наявні зазначені записи про роботу генеральним директором фірми «Партнер», які завірені штемпелем та печаткою підприємства фірма «Партнер».

Тому позивач вважає, що відповідачем не правомірно відмовлено у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи в фірмі ТОВ «Партнер» з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року.

Ухвалою суду від 15.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 1-2).

Від відповідача 27.02.2019 через відділ діловодства, обліку та звернення громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позов (а.с. 68-69), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своєї позиції зазначив, що у зв'язку з відсутністю архівів та згідно з відповіддю Головного управління ПФУ в Луганській області від 14.05.2018 № 6145/02-03 підтверджено можливість зарахування страхового стажу за період роботи у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 згідно з пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності документів про трудовий стаж, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Вказав, що запис в трудовій книжці про роботу у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 на посаді генерального директора фірми «Партнер» зроблено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, тобто запис про прийом та звільнення не завірені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою, тому факт роботи у фірмі «Партнер» необхідно підтвердити довідкою відповідно до ПКМУ від 12.08.1993 № 637.

Зазначив, що на запит управління ОСОБА_2 міська рада Луганської області листом від 13.04.2018 № 1764/01-27 повідомила, що документи фірми «Партнер» за період з 1992-1994 роки, які знаходились на зберіганні архівному відділі було викрадено з приміщень архівного відділу ОСОБА_2 міської Ради. В зв'язку з тим що ОСОБА_2 міська рада не надала документів про підтвердження періоду Вашої роботи нами було зроблено запит до Головного управління ПФУ в Луганській області. Період роботи у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 на посаді генерального директора фірми «Партнер» згідно з відповіддю Головного управління ПФУ в Луганській області від 14.05.2018 № 6145/02-03 можливо зарахувати до страхового стажу згідно з пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності документів про трудовий стаж, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, на підставі показань не менше двох свідків, які б знали по спільній з позивачем роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу.

Стосовно зарахування до розрахунку пенсії заробітної плати за період роботи у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994, зазначив, що згідно зі статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Звернув увагу на те, що в Постанові Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 пункті 2.10 розділу 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку ) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вказано, що установлення заробітку для обчислення пенсій на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій, громадських об'єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії. У звязку з вищевикладеним, відповідач вважає, що заробіток за період роботи на фірмі «Партнер» не можливо врахувати під час нарахування пенсії, та зарахувати цей період роботи в страховий стаж на теперішній час законних підстав не має.

Також щодо зарахування стажу роботи у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 на посаді генерального директора фірми «Партнер» в зв'язку з відсутністю архівів та згідно з відповідями Головного управління ПФУ в Луганській області від 14.05.2018 № 6145/02-03 та від 11.12.2018 № 17270/02-03 підтверджено можливість зарахування страхового стажу за період роботи у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 згідно з пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності документів про трудовий стаж, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, але на жаль підтвердити факт роботи у фірмі «Партнер» не можливо, так як другий свідок за станом здоров'я не в змозі підтвердити сумісну роботу.

Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими просить суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

04 березня 2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 144- 145).

Дана справа відноситься до справ, які розглядаються за правилами статті 263 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Таким чином, нормами КАС України не передбачено можливості при розгляді даної справи подання позивачем відповіді на відзив, однак з метою всебічного, повного та обєктивного встановлення всіх обставин справи, суд вважає за необхідне прийняти до уваги інформацію, зазначену у відповіді позивача на відзиві (а.с. 144-145).

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач у відзиві декілька разів посилається на те, що позов задовольнити можливо, але тільки при наявності двох свідків, яких відповідач шукати не має намірів та не уповноважений. Позивач зазначив, що він позбавлений можливості запросити до суду двох свідків, у зв'язку з значним погіршенням їх здоров'я (по ОСОБА_4 та ОСОБА_5М.). Вказує, що записи по його праці в ВАТ фірма «Партнер», в його трудовій книжці існують. І не з його вини і не ним втрачені архівні документи, а міським архівом. В тому рахунку, головна бухгалтерська книга, книга наказів та протоколи правління з кадровими рішеннями по ТОВ (фірмі) «Партнер».

Зазначив, що два свідка, вже підтвердили факт сумісної роботи з позивачем, а саме: свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у травні та червні 2018 року, підтверджували сумісну працю з позивачем, під час їх допиту у кримінальному провадженні.

Зазначив, що ОСОБА_5, яка у 1992-1994 роках була засновником та членом правління фірми «Партнер», надавала пояснення щодо спільної роботи з позивачем в 2018 року, які не були належним чином оцінені, та прийняті як доказ відповідачем з посиланням на внутрішні нормативні акти існуючі в УПФ, відповідно до яких власники підприємства, тобто засновники, члени правління, які не були працівниками на підприємстві, по розумінню УПФ, не можуть бути свідками по факту його праці на даному підприємстві, так як не вважаються працівниками підприємства, тому що в їх трудових книжках немає відміток, саме про їх працю у якості працівника, на цьому підприємстві.

Вказав, що нажаль, на сьогодні, у звязку з хворобою, ОСОБА_5 позбавлена можливості пересуватися на будь-якому транспортному засобі і тому не може прибути до суду. Позивач вважає, що вона посадовим особам УПФ України в м. Лисичанську, письмово підтвердила факт його праці на посаді генерального директора в ТОВ «Партнер» в 1993-1994 роках, так як вона була одним із засновників підприємства, та членом правління (інші, - А Цуцман та ОСОБА_7, вже померли).

Просив задовольнити позов в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 45-48).

На запит позивача від 11.05.2018 відповідач листом від 17.07.2018 № 4911/02-33 повідомив позивача, що при попередньому розрахунку пенсії на теперішній час згідно з наданих документів та з урахуванням здійсненої доплати соціального внеску до щомісячного мінімального внеску за 2005-2010 роки загальний стаж роботи складає 40 років 3 місяці 23 дні. До загального стажу не зараховано: - період роботи у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 на посаді генерального директора фірми «Партнер» у звязку з тим, що документи фірми «Партнер» за період з 1992-1994 роки, які знаходились на зберіганні архівному відділі було викрадено з приміщень архівного відділу ОСОБА_2 міської Ради. - період роботи у відділі позавідомчої охорони при ВВС Свободненського виконкому Р.Ф. на посаді електромонтера ОПС з 04.04.1980 року по 27.11.1980 року в звязку з ненаданням Російською Федерацією підтверджуючих документів про період Вашої роботи в вищезазначеній установі (а.с. 58)

16.07.2018 позивач звернувся до відповідача із запитом до відповідача про отримання інформації щодо врахування чи не врахування до його пенсійного стажу за період з 30.04.1993 по 01.05.1994, під час роботи у фірмі «Партнер» на посаді завідуючого юридичним відділом (а.с. 57).

На звернення позивача з питання підтвердження стажу показаннями свідків за період роботи з 30.04.1993 по 01.05.1994 у товаристві з обмеженою відповідальністю фірми «Партнер» як генерального директора ОСОБА_8 управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 12.12.2018 № 798/М-11 повідомлено позивача, що зарахувати до страхового стажу період його роботи у товаристві з обмеженою відповідальністю фірми «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 на посаді генерального директора за записами трудової книжки серії АТ-І № 9309725 від 27.11.1980 заповнення не надається можливим по причині відсутності посвідчення запису на звільнення з роботи підписом уповноваженої особи. Крім того, підставою на зарахування на роботу в трудовій книжці зазначено два різних накази, а підставою на звільнення з роботи - протокол № 19 від 10.02.1994, тоді як дата звільнення з роботи - 01.05.1994, тобто не виконано норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Дружина позивача, ОСОБА_5, за записами трудової книжки серії АТ-І № 9781015 від 01.08.1978 заповнення, в період з 16.12.1985 по 31.10.1994 працювала на ОСОБА_2 фабриці ялинкових прикрас як склодув. Разом з цим довідкою від 19.12.2002 № 451, наданою архівним відділом ОСОБА_2 міської ради Луганської області, підтверджено факт роботи ОСОБА_5 у ТОВ фірми «Партнер» за сумісництвом з 01.01.1994 по 31.01.1994. Враховуючи вищевикладене та норми чинного пенсійного законодавства, ОСОБА_5 може бути опитана як свідок для підтвердження факту роботи позивача у ТОВ фірми «Партнер». При цьому, буде враховано документально підтверджений довідкою архівного відділу ОСОБА_2 міської ради Луганської області факт її роботи на підприємстві з 01.01.1994 по 31.01.1994. Засновники підприємств не підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно зі статтею 11 Закону, не є працюючими особами, тому не можуть свідчити в якості свідка для підтвердження стажу роботи. На запит управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - управління) від 16.04.2018 № 2587/02-32 щодо порядку зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача у ТОВ фірми «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 головним управління Пенсійного фонду України в Луганській області надано відповідь на адресу управління листом від 14.05.2018 за № 6145/02-03; на запит управління від 03.12.2018 № 9817/02-32 щодо підтвердження стажу показаннями свідків - листом від 11.12.20018 за № 17270/02-03 (а.с. 59-60).

У відповідь на письмове звернення позивача відповідач листом від 16.07.2018 № 4908/02-33 управління Пенсійною фонду України в м. Лисичанську Луганської області повідомило позивача, що відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Запис в трудовій книжці про роботу у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 по 01.05.1994 на посаді генерального директора фірми «Партнер» зроблено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, тобто запис про прийом та звільнення не завірені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою, тому факт роботи у фірмі «Партнер» необхідно підтвердити довідкою відповідно до ПКМУ від 12.08.1993 № 637. На запит управління ОСОБА_2 міська рада Луганської області своїм листом від 13.04.2018 № 1764/01-27 повідомила, що документи фірми «Партнер» за період з 1992-1994 роки, які знаходились на зберіганні архівному відділі було викрадено з приміщень архівного відділу ОСОБА_2 міської Ради. В зв'язку з тим що ОСОБА_2 міська рада не надала документів про підтвердження періоду роботи позивача управлінням було зроблено запит до Головного управління ПФУ в Луганській області. Період роботи у фірмі «Партнер» з 30.04.1993 року по 01.05.1994 року на посаді генерального директора фірми «Партнер» згідно відповіді Головного управління ПФУ в Луганській області від 14.05.2018 № 6145/02-03 можливо зарахувати до страховою стажу згідно з пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності документів про трудовий стаж, затвердженого ПКМУ від 12.08.1993 № 637, на підставі показань не менше двох свідків, які б знали позивача по спільній з ним роботі на одному підприємстві, установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час стосовно якого вони підтверджують роботу позивача (а.с. 117).

На запит відповідача ОСОБА_2 міська рада Луганської області від 13.04.2018 № 1764/01-27 повідомлено, що документи фірми «Партнер» за період 1992-1994 роки знаходились на зберіганні в архівному відділі, але внаслідок подій, що відбувалися у 2014 році у місті та у міській раді, документи деяких організацій, в тому числі і фірми «Партнер» було викрадено з приміщень архівного відділу, про що зроблено заяву до відділу поліції 25.10.2017 № 4496/01-16 (а.с. 134).

Позивач зазначив, що є потерпілим по кримінальному провадженню від 03.11.2017 № 00002326, по факту викрадення з архіву ОСОБА_2 міської ради всіх документів що стосуються моєї праці в фірмі ТОВ «Партнер». По цьому факту веде розслідування слідче Управління ГУНП України в Луганській області. Протоколи засідань та рішень засновників, так і книга наказів про прийом та звільнення працівників підприємства, разом з головною бухгалтерською книгою та всіма фінансовими документами, згідно вимог діючого Законодавства України на той час, були передані в квітні 1994 року, на зберігання не менше 75 років, до міського архіву ОСОБА_2 міської ради, особисто позивачем як генеральним директором і як останнім працюючим на цьому підприємстві, трудову діяльність, в тому рахунку і в фірмі ТОВ «Партнер», в липні 2014 року, після мінометного обстрілу і руйнування його житла та офісу, змушений був перевезти зі своєї квартири та зберігати в його гаражі по вул. Малиновського в м. Лисичанську, тобто після здійсненого відносно нього та його сімї теракту 22 липня 2014 року, знаходячись на тимчасово окупованій території м. Лисичанська, яка була звільнена ЗСУ 25.07.2014 (факт здійснення теракту підтверджений витягом з ЄРДР №0001569 від 27.11.2014 року та зафіксований в досьє ЄСПЛ 2015 року, у справі: ОСОБА_5 проти Росії (а.с. 52, 53, 54, 55, 56, 61).

Також позивач зазначив, що підписувати документи про своє звільнення він, як генеральний директор підприємства, згідно закону не мав право, і тому в трудовій книжці були зазначені протоколи засідань власників підприємства, його засновників, в яких йшла мова і про прийняття мене на роботу, як генерального директора і про його звільнення та з інших питань.

На запит відповідача ОСОБА_8 управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 11.12.2018 № 17270/02-03 повідомило, що ОСОБА_5 за записами трудової книжки серії АТ-І № 9781015 від 01.08.1978 заповнення, в період з 16.12.1985 по 31.10.1994 працювала на ОСОБА_2 фабриці ялинкових прикрас як склодув. Разом з цим довідкою від 19.12.2002 № 451, наданою архівним відділом ОСОБА_2 міської ради Луганської області, підтверджено факт роботи ОСОБА_5 у ТОВ фірми «Партнер» за сумісництвом з 01.01.1994 по 31.01.1994. Враховуючи вищевикладене та норми чинного пенсійного законодавства, ОСОБА_5 може бути опитана як свідок для підтвердження факту роботи ОСОБА_9А у ТОВ фірми «Партнер». При цьому, необхідно врахувати документально підтверджений довідкою архівного відділу ОСОБА_2 міської ради Луганської області факт її роботи на підприємстві з 01.01.1994 по 31.01.1994 (а.с. 1137-138).

02 січня 2019 року позивач подав до відповідача заяву про призначення пенсії, до якої додав документи, зазначені в розписці повідомлені (а.с. 80).

Відповідно до інформації, зазначеній в рішенні № 14 відповідачем взято позивача на облік з 07.01.2019 та призначено пенсію за віком в розмірі 1549,54 грн, визначено, що страховий стаж позивача склав 39 років 11 місяців 4 дні (а.с. 70).

Відповідно до інформації, зазначеної в рішенні відповідача від 07.02.2019, позивачу здійснено перерахунок пенсії, допризначення пенсії, через додаткові документі, страховий стаж позивача склав 40 років 11 місяців 4 дні (а.с. 104).

Відповідно до записів з трудової книжки позивача від 27.11.1980 АТ-І №9309725 (а.с. 42-43) за номером 21, 22 маються такі відомості щодо фірми «Партнер»:

- 30.04.1993 прийнятий на посаду генерального директора наказ від 30.04.1993 № 13, наказ від 30.04.1993 № 30-к (запис № 21);

- 01.05.1994 звільнений за власним бажанням протокол від 10.02.1994 № 19 (запис № 22).

В колонці з назвою «На підставі чого внесений запис (документ його дата и номер)» мається відбиток печатки фірми «Партнер».

Відомості стосовно особи, яка вчинила записи із зазначення її прізвища, імя та по батькові із зазначенням посади в трудовій книжці відсутні.

Відповідно до інформації, зазначеній в рішенні виконавчого комітету від 15.04.1994 № 148, вирішено виключити із державного реєстру товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер» (а.с. 16).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в України ґрунтується на принципах, згідно з яким ніхто не може бути вимушений робити те, що не передбачене законодавством. Одночасно ця норма встановлює, що органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти в межах повноважень і способом, передбачений законодавством України.

Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

За правилами статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 2.27 Розділу 2 «Заповнення трудових книжок» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

При цьому, за правилами вказаної Інструкції записи про звільнення завіряються печаткою.

Оглядом трудової книжки позивача судом встановлено, що записи відносно роботи позивача в фірмі «Парнер» є суперечливими, містять не точності та не відповідають вимогам Інструкції, оскільки як підстава запису про звільнення зазначено протокол від 10.02.1994 № 19, а датою звільнення є 01 травня 1994 року, тобто через значний проміжок часу, при цьому у графі 4 відсутнє посилання на наказ про звільнення.

Тобто трудова книжка позивача у відповідності до вимог Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» не може слугувати основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у фірмі «Партнер».

Таким чином, у позивача виникає необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Таким чином, у позивача виникає необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи на підставі показань свідків.

Судом було встановлено, що відповідач, визначивши, що спірний період трудового стажу з 30.04.1993 по 01.05.1994, зазначений у трудовій книжці позивача як період його роботи на посаді генерального директора фірми «Партнер», є неточним, здійснював дії щодо можливого підтвердження позивачем трудового стажу (а.с. 132, 133, 136).

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що позбавлений можливості запросити до суду, у зв'язку з значним погіршенням їх здоров'я (по ОСОБА_4 та ОСОБА_5М.) (а.с. 144).

Таким чином, позивачем не виконано вимоги пункту 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів.

При цьому суд не може прийняти як належні докази у розумінні КАС України протоколи допитів, на які посилається позивач (а.с. 146-149), оскільки рішення у кримінальному провадженні, яким встановлені факти, зазначені в протоколах допиту до суду не надано.

З урахуванням викладеного вище, у суду відсутні правові підстави для зобовязання відповідача здійснити перерахунок трудового стажу позивачу, зарахувавши 12 місяців праці в фірмі ТОВ «Партнер» з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року.

Також суд зазначає, що Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок).

Пунктом 4.1 Порядку визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає памятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п.4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, з аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що у разі звернення особи до пенсійного орану із відповідною (згідно додатку 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування») заявою про призначення (перерахунок) пенсії, останній зобовязаний розглянути подану заяву із документами та прийняти відповідне рішення щодо призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з додаванням відповідного періоду не звертався.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи судом встановлено, що позивач має свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 100), тобто позивач є спеціалістом в галузі права, що свідчить про обізнаність позивача про необхідність дотримання вимог законів, та що їх не виконання тягне за собою певні правові наслідки.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І в даній справі Відповідач довів, що діяв відповідно до частини другої статті 19 Конституції України.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобовязати відповідача здійснити перерахунок трудового стажу позивачу, зарахувавши 12 місяців праці в фірмі ТОВ «Партнер» з 30 квітня 1993 року по 01 травня 1994 року є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.

У звязку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені Позивачем, відповідно до статті 139 КАС України їй не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 133, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291, 370, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: 93100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області (місце знаходження: 93113, Луганська область, м.Лисичанськ, вул. В.Сосюри, буд. 347, ) про зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_10