Справа № 343/1596/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа №343/1596/16-а

адміністративне провадження №К/9901/34258/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 343/1596/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Долинське ОУ ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії державного службовця, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Долинського ОУ ПФУ

на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Монташевич С.М. та

ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Довга О.І., суддів Каралюс В.М., Запотічного І.І., -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати неправомірними дії Долинського ОУ ПФУ під час здійснення перерахунку їй пенсії на виконання рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року у справі № 343/1749/15-а щодо не включення до заробітку всіх видів оплати праці та неправильного обчислення середньомісячного розміру виплат, що були включені до заробітку для обчислення їй пенсії як державному службовцю відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії; далі - Закон № 3723-XII);

- скасувати розпорядження відповідача від 25 березня 2016 року № 148150;

- зобов'язати відповідача, на виконання вищевказаного рішення суду провести їй з 03 червня 2008 року перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю з проведенням коригування виплат та включенням до заробітку: посадового окладу в сумі 1350,00 грн., надбавки за ранг в сумі 80,00 грн., надбавки за вислугу років в сумі 429,00 грн., середньомісячного розміру премії щомісячної в сумі 538,50 грн., середньомісячного розміру надбавки за високі досягнення у праці в сумі 607,17 грн., середньомісячного розміру індексації заробітної плати в сумі 18,74 грн., середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 162,99 грн., середньомісячного розміру матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в сумі 385,35 грн., середньомісячного розміру одноразових премій в сумі 232,50 грн., середньомісячного розміру сум виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток) в сумі 575,66 грн. та середньомісячного розміру оплати днів тимчасової непрацездатності (лікарняні) в сумі 132,35 грн.

Долинський районний суд Івано-Франківської області постановою від 30 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, частково задовольнив позовні вимоги:

- визнав неправомірними дії Долинського ОУ ПФУ під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року у справі № 343/1749/15-а щодо не включення до заробітку всіх видів оплати праці та неправильного обчислення середньомісячного розміру виплат, що були включені до заробітку для обчислення їй пенсії як державному службовцю відповідно до Закону № 3723-XII (в редакції, що діяла на дату призначення пенсії);

- скасував розпорядження відповідача від 25 березня 2016 року № 148150 про перерахунок пенсії ОСОБА_1;

- зобов'язав Долинське ОУ ПФУ виконання постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року у справі № 343/1749/15-а провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1, включивши до заробітної плати для обчислення пенсії посадовий оклад, надбавку за ранг, надбавку за вислугу років станом на 03 червня 2008 року та середньомісячні розміри надбавки за високі досягнення у праці, індексації заробітної плати, виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, виплаченої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової премії, виплаченої заробітної плати за невідпрацьований час (оплата основних та додаткових відпусток) та оплати днів тимчасової непрацездатності (лікарняні) з проведенням коригування даних виплат згідно пункту 2 Порядку коригування розміру виплат, що включаються у заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII, за коефіцієнтами підвищення посадового окладу та надбавки до нього за ранг за періоди з 01 червня 2006 року по 30 квітня 2007 року та з 01 травня 2007 року по 31 січня 2008 року з нарахуванням індексації пенсії без зміни базового місяця та провести відповідні виплати з врахуванням виплачених сум.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що оспорюваним розпорядженням на виконання постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року у справі № 343/1749/15-а позивачці з 03 червня 2008 року перераховано розмір пенсії. При цьому відповідачем не враховані види оплати праці, зазначені у вказаній постанові Долинського районного суду Івано-Франківської області, не проведено коригування та неправильно обраховано середньомісячний розмір виплат, що включаються у заробіток, що суперечить вимогам законодавства.

28 березня 2017 року Долинське ОУ ПФУ звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивна, зокрема, тим, що в рішенні у справі № 343/1749/15-а, на виконання якої проводився перерахунок пенсії позивача, не йдеться про суми відпускних, лікарняних, одноразових премій, як складової заробітної плати, що підлягають включенню до заробітку, з якого слід обчислювати пенсію. Окрім того, не розглядалось питання корегування вище значених виплат. А в довідці від 22 червня 2015 року № 15-04-20, виданої в довільній формі Долинським районним центром зайнятості, до суми відпускних і лікарняних включено посадовий оклад, надбавку за ранг, та вислугу років, які вже враховані при обчислені середньомісячної заробітної плати, з якої призначено пенсію і проведено перерахунок на виконання судового рішення, а повторне їх включення до заробітної плати призведе до штучного завищення розміру пенсії.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 17 травня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди встановили, що позивач з 06 червня 2008 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області, правонаступником якого є Долинське ОУ ПФУ (а.с. 50), та отримує пенсію, призначену відповідно до статті 37 Закону 3723-XII.

Постановою Долинського районного суду Івано-франківської області від 18 листопада 2015 року (справа № 343/1749/15-а) вирішено визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо не включення ОСОБА_1 до заробітку для обчислення суми матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок) та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 пенсії з урахуванням фактично отриманих нею сум, як державному службовцю, починаючи з 03 червня 2008 року з розрахунку 90 % від суми заробітної плати з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок). Рішення суду набрало законної сили 08 лютого 2016 року.

Як вбачається з довідки від 22 червня 2015 року № 15-04-20, виданої Долинським районрим центром зайнятості, нараховані виплати ОСОБА_1 за період з 01 червня 2006 року по 31 травня 2008 року складають: оклад в розмірі 17 557 грн 58 коп, вислуга - 5395 грн 56 коп., ранг - 1298 грн 31 коп., надбавки - 10 546 грн 45 коп., премії систематичного характеру - 9561 грн 32 коп., відпустка - 9531 грн 79 коп., лікарняні - 2094 грн 45 коп., матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань - 7183 грн 77 коп, індексація заробітної плати - 312 грн 09 коп.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає, що межі перегляду судом касаційної інстанції визначені статтею 341 КАС України (в редакції діючій з 15 грудня 2017 року), відповідно до якої:

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Відповідно до статті 159 КАС України, в редакції діючій на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 161 КАС України (в редакції діючій до 15 грудня 2017 року), під час прийняття постанови суд вирішує:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання постанови;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення адміністративного позову.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Метою апеляційного перегляду є перегляд судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу. Суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права (стаття 195 КАС України, в редакції діючій до 15 грудня 2017 року).

Отже, застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.

Як встановлено судами, відповідно до постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року, яка набрала законної 08 лютого 20116 року, зокрема, зобов'язано відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з урахуванням фактично отриманих нею сум, як державному службовцю, починаючи з 03 червня 2008 року з розрахунку 90 % від суми заробітної плати з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок), з врахуванням здійснених виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати.

Однак, позивач вважаючи, що при обчисленні розміру його пенсії на момент її призначення відповідно до чинного на той час законодавства, відповідачем не враховано усіх сум виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, просив здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії державного службовця, починаючи з 03 червня 2008 року з розрахунку 90% ід суми заробітної плати з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески (єдиний внесок), а саме: оклад, вислуга, ранг, надбавки, премії систематичного характеру, відпустка, лікарняні, разові премії, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, відповідно до чинного на час призначення пенсії законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що передумовою для вирішення позовних вимог, у справі, яка розглядається, щодо перерахунку та виплати пенсії державного службовця, з дати її призначення, з урахуванням усіх складових суми заробітної плати позивача, є встановлення з яких складових заробітної плати позивачу обчислювалась пенсія при її призначенні, а також які саме складові суми заробітної плати позивача включено при перерахунку на виконання постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року.

Оскільки суди попередніх інстанцій вирішуючи позовні вимоги не встановили істотні для справи обставини, до встановлення і дослідження зазначених вище обставин та їх правової оцінки, оскаржені судові рішення не можуть залишатися в силі, а підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини четвертої наведеної статті, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, зокрема, судами не було встановлено обставин, які можуть мати значення для правильного вирішення справи та встановлено обставини, які не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим справа підлягає направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду встановити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, і лише після цього слід вирішити яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин. Судове рішення, на підставі встановлених обставин та зібраних доказів, повинно містити обґрунтування, чому суд приймає або відхиляє той чи інший доказ, надавши правову оцінку усім доводам сторін в межах заявленого позову.

Керуючись статтями 242, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду