Справа № 810/4883/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2019 року № 810/4883/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, матеріали адміністративної справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Київській області

про визнання протиправними та скасування постанови та припису,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулось до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу №КВ 920/72/АВ/3Б/ФС-371 від 14 серпня 2018 року та припису про усунення порушень від 25 липня 2018 року №КВ 920/27/АВ/П.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року адміністративну справу передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи було визначено суддю Аверкову В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до провадження та залишено без руху зі встановленням позивачу строку на усунення недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2018 року поновлено строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки, а висновки про порушення позивачем вимог трудового законодавства не відповідають дійсності, з урахуванням чого спірні постанова та припис є протиправними та підлягають скасуванню.

18 грудня 2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки в ході проведення інспекційного відвідування позивачем не надано до перевірки доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу порушення вимог трудового законодавства, у зв'язку з чим винесено спірні постанову та припис.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем видано направлення від 18 липня 2018 року №879 на проведення інспекційного відвідування за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, у ФОП ОСОБА_1, факт. адреса: АДРЕСА_3, юр. адреса: АДРЕСА_1, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1». Направлення дійсне з 18 липня 2018 по 19 липня 2018 року та оформлене на підставі наказу від 16 липня 2018 року №2593, з метою виконання вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2017 року №1104 «Про затвердження переліку органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 22 червня 2017 року №75, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №929, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, наказу Міністерства соціальної політики від 18 серпня 2017 року №1337.

18 липня 2018 року посадовою особою відповідача складено вимогу про надання документів №879 відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України, ч.3 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування», Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок №295) у присутності уповноваженої особи ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 при проведенні інспекційного відвідування у період з 13:00 год. 18 липня 2018 року по 17:00 год. 19 липня 2018 року. Відповідно до пп.2 п.11, п.12, 18 Порядку №295 зобов'язано уповноважену особу позивача у строк до 13:00 год 19 липня 2018 року надати документи згідно переліку, відмітка про надання частини яких міститься у вимозі. Підпис уповноваженої особи про отримання вимоги відсутній як і докази надіслання її засобами поштового зв'язку.

18 липня 2018 року о 13:30 год. поліцейським СРПП Васильківського ВП рядовим Пєнкіним складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, яким встановлено, що 18 липня 2018 року близько 12:30 год. при перевірці магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» на належність офіційного оформлення працівників, на що, в свою чергу, отримали відмову від тих же працівників.

18 липня 2018 року відповідачем складено акт №КВ/879/72/НД/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування, згідно якого посадовою особою відповідача відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України, ч.3 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування», п16 Порядку №295 о 14:00 год. 18 липня 2018 року здійснено спробу інспекційного відвідування позивача у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» юридична адреса АДРЕСА_1, фактична адреса АДРЕСА_3, торговий ряд. Інспекційне відвідування неможливо провести у зв'язку з ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; протокол Васильківського ВП ГУНП у Київській області про встановлення осіб (продавців) ОСОБА_2 та інших присутніх осіб від 18 липня 2018 року о 13:30 год.; ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування; відсутністю об'єкта відвідування або уповноваженої особи за місцезнаходженням; відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю.

19 липня 2018 року посадовою особою відповідача складено вимогу про надання документів №879 відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України, ч.3 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування», Порядку №295 у присутності ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та неможливості проведення інспекційне відвідування зупинено на 6 днів та відповідно до пп.2 п.11, п.12, 18 Порядку №295 зобов'язано уповноважену особу позивача у строк до 10:00 год. 25 липня 2018 року надати документи згідно переліку. Підпис уповноваженої особи про отримання вимоги відсутній як і докази надіслання її засобами поштового зв'язку.

Листом від 24 липня 2018 року на виконання вимоги про надання документів від 19 липня 2018 року №879 позивачем надано копії документів та пояснення.

25 липня 2018 року посадовою особою відповідача складено акт №КВ920/72/АВ інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю ФОП ОСОБА_1 у ході інспекційного відвідування у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_3 щодо дотримання законодавства про працю відповідно до табелю обліку робочого часу та відомостей про нарахування, виплати заробітної плати за червень 2018 року працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3 не оплачено у подвійному розмірі святковий день (28 червня 2018 року - День Конституції України), що є порушенням ч.2 ст.72, ч.4 ст.73, ст.107 КЗпП України. В акті міститься підпис про отримання примірника акта (стор.1, 3, 15, 39, 40, 41) 25 липня 2018 року довіреною особою.

На підставі акту інспекційного відвідування відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень №КВ920/27/АВ/П від 25 липня 2018 року, відповідно до якого зобов'язано позивача усунути такі порушення: відповідно до табелю обліку робочого часу та відомостей про нарахування, виплати заробітної плати за червень 2018 року працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3 не оплачено у подвійному розмірі святковий день (28 червня 2018 року - День Конституції України), що є порушенням ч.2 ст.72, ч.4 ст.73, ст.107 КЗпП України. В приписі міститься підпис про отримання примірника 25 липня 2018 року довіреною особою.

Листом ГУ Держпраці у Київській області від 09 серпня 2018 року №4.3/2/18/11427 позивача повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу об 11:25 год. 14 серпня 2018 року, направлене засобами поштового зв'язку 09 серпня 2018 року (штрих кодовий ідентифікатор 864).

14 серпня 2018 року відповідачем винесено у відношенні позивача постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №КВ920/72/АВ/3Б/ФС-371, якою за порушення ч.2 ст.72, ч.4 ст.73, ст.107 КЗпП України на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 74460 грн. В постанові міститься підпис про отримання примірника 14 серпня 2018 року довіреною особою.

Не погоджуючись з винесеними постановою та приписом, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Відповідно до зазначених норм Головному управлінню Держпраці у Київській області делеговано повноваження щодо здійснення на території Київської області та міста Києва державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (Положення про Головне управління Держпраці у Київській області).

На момент проведення позапланового контрольного заходу у позивач процедура проведення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) визначалась Порядком №295.

Відповідно до пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов'язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження) (пункт 3 Порядку №295).

Відповідно до п.5-11 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю. Документи, отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об'єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

У разі потреби для участі в інспекційних відвідуваннях можуть залучатися (за згодою керівника об'єкта відвідування або іншої уповноваженої ним посадової особи) представники профспілок, їх організацій та об'єднань профспілок, члени яких працюють в об'єкта відвідування, організацій роботодавців та їх об'єднань.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб'єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

Положеннями п.14 Порядку 295 визначено, що під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Відповідно до п.16-18 Порядку №295 у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об'єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об'єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Згідно п.19-21, 23, 24, 29 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Припис є обов'язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об'єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об'єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю. Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник припису залишається в об'єкта відвідування.

Заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відповідності до вимог Порядку №295 проведено інспекційне відвідування, за результатами якого складено акт. При цьому, жодних зауважень під час проведення перевірки позивачем не надано, примірник акту підписано без зауважень довіреною особою позивача. Крім того, на виконання вимоги відповідача, позивачем надано до перевірки запитувані документи.

У зв'язку з виявленням під час перевірки порушень трудового законодавства відповідачем відповідно до вимог Порядку №295 винесено на підставі акту інспекційного відвідування припис про усунення виявлених порушень №КВ920/27/АВ/П від 25 липня 2018 року, відповідно до якого зобов'язано позивача усунути такі порушення: відповідно до табелю обліку робочого часу та відомостей про нарахування, виплати заробітної плати за червень 2018 року працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3 не оплачено у подвійному розмірі святковий день (28 червня 2018 року - День Конституції України), що є порушенням ч.2 ст.72, ч.4 ст.73, ст.107 КЗпП України.

В матеріалах справи міститься лист без номеру, без дати та без відмітки про отримання відповідачем про надання відповідачу на виконання вимог припису про усунення порушень доказів (копії заяв та наказів, витягу з табелю обліку робочого часу за серпень 2018 року) та надано пояснення, що за роботу у вихідний день 28 червня 2018 року на підставі написаних заяв ОСОБА_3 від 25 червня 2018 року та ОСОБА_2 від 26 червня 2018 року їм був наданий вихідний день 27 серпня 2018 року згідно наказів від 25 червня 2018 року №32од та від 26 червня 2018 року №33од на підставі ст.72 КЗпП України

Тобто, станом на дату винесення спірного припису про усунення порушень відповідач не був повідомлений про наявність у позивача заяв ОСОБА_3 від 25 червня 2018 року та ОСОБА_2 від 26 червня 2018 року, наказів від 25 червня 2018 року №32од та від 26 червня 2018 року №33од, відповідно до яких останнім надано вихідний день на підставі ст.72 КЗпП України за роботу у вихідний день 28 червня 2018 року.

Відповідно до положень ст.72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Статтею 73 КЗпП України встановлено такі святкові дні як, зокрема, 28 червня - День Конституції України. Робота у зазначені дні компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Згідно ст.107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Так, з матеріалів справи вбачається, що працівниками позивача, щодо яких відповідачем виявлено порушення вимог трудового законодавства, написано заяви - ОСОБА_3 від 25 червня 2018 року, ОСОБА_2 від 26 червня 2018 року щодо надання їм вихідного дня на підставі ст.72 КЗпП України за роботу у вихідний день 28 червня 2018 року, на підставі чого позивачем видано відповідні накази від 25 червня 2018 року №32од та від 26 червня 2018 року №33од, відповідно до яких надано вихідний день 27 серпня 2018 року, що відображено у витягу з табелю обліку робочого часу за серпень 2018 року.

З урахуванням викладеного суд вважає, що припис про усунення порушень від 25 липня 2018 року №КВ 920/27/АВ/П підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у цій частині.

Щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №КВ 920/72/АВ/3Б/ФС-371 від 14 серпня 2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.54 п.4 Положення №96 Державна служба України з питань праці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ст. 265 Кодексу законів про працю України та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова ґрунтується на висновку перевіряючого про те, що в порушення вимог статті 107 КЗпП України - відповідно до табелю обліку робочого часу та відомостей про нарахування, виплати заробітної плати за червень 2018 року працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3 не оплачено у подвійному розмірі святковий день (28 червня 2018 року - День Конституції України), що є порушенням ч.2 ст.72, ч.4 ст.73, ст.107 КЗпП України.

Згідно положень ст.72, ст.73, ст.107 КЗпП України передбачено альтернативу щодо компенсації за роботу у вихідний день: або надання іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. І лише при виборі компенсації у виді грошової форми у подвійному розмірі застосовуються правила статті 107 КЗпП України.

Проте, як встановлено судом, працівниками позивача за перевіряємий період вибрано компенсацію за роботу у святковий день у вигляді надання іншого дня відпочинку, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем під час розгляду справи.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що сторони зазначених трудових відносин узгодили спосіб компенсації роботи у вихідний день шляхом надання дня відпочинку в інший день, що відповідає вимогам чинного трудового законодавства.

Отже, вказане свідчить, що позивачем дотримані мінімальні державні гарантії.

Водночас, будь-яких належних доказів на спростування встановлених обставин відповідач суду не надав.

Крім того, при прийнятті рішення у даній справі судом враховано наступне.

Відповідно до п. 6 Порядку №509, про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше, ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 09 серпня 2018 року №4.3/2/18/11427 позивача повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу об 11:25 год. 14 серпня 2018 року, направлене засобами поштового зв'язку 09 серпня 2018 року (штрих кодовий ідентифікатор 864).

При цьому, судом встановлено, що зазначений лист вважається отриманим позивачем 15 вересня 2018 року, що підтверджується відомостями сайту «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення за №864.

Отже, з наведеного слідує, що позивача несвоєчасно повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу, що свідчить про недотримання відповідачем вимог п.6 Порядку №509.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що постанова Головного управління Держпраці в Київській області постанови про накладення штрафу №КВ 920/72/АВ/3Б/ФС-371 від 14 липня 2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Київській області про усунення порушень від 25 липня 2018 року №КВ 920/27/АВ/П.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу №КВ 920/72/АВ/3Б/ФС-371 від 14 серпня 2018 року.

4. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (04060, місто Київ, вулиця Вавілових, 10 ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 2 506,60 грн (дві тисячі п'ятсот шість гривень 60 копійок).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова