Справа № 825/1973/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року Чернігів Справа № 825/1973/17

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товару - "жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет (країна походження Китай)" з застосуванням резервного методу на рівні 1,21 доларів США/кг: №UA 102180/2017/000023/1 від 27.06.2017; №UA 102180/2017/000026/2 від 13.07.2017; №UA 102180/2017/000028/2 від 19.07.2017; №UA 102180/2017/000029/2 від 25.07.2017.

- визнати протиправними і скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими відмовлено Приватному акціонерному товариству "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" у митному оформленні товару: "жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет (країна походження Китай) за основним методом визначення митної вартості товару - за ціною договору (контракту): №UA 102180/2017/00019; №UA 102180/2017/00023; №UA 102180/2017/00025; №UA 102180/2017/00026.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі контракту від 10.12.2015 № Т01/16-U позивач імпортує тютюн в кількості та асортименті, що визначаються в додатках до Контракту. На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант до Чернігівської митниці ДФС подав усі документи, що передбачені ст.53 Митного кодексу України. При цьому митна вартість товару була заявлена за основним методом, тобто за ціною Контракту. Однак митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши резервний метод визначення митної вартості та відмовлено в митному оформленні товару за заявленою митною вартістю, про що направлено картки відмови в прийнятті митної декларації. Позивач не погоджується з рішеннями відповідача, вважає їх протиправними, прийнятими з порушенням норм чинного законодавства, без достатніх правових підстав, а тому просить їх скасувати.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 позов задоволено повністю. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 постанову від 14.12.2017 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 04.12.2018 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Житняк Л.О. та ухвалою від 21.01.2019 прийнято до провадження. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Одночасно, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Протягом встановленого судом строку, відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач на стадії декларування товару документально не підтвердив наявність або відсутність впливу взаємозв'язку сторін зовнішньоекономічного договору (контракту) на ціну спірного товару.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій підтримав аргументи, викладені в позовній заяві та надав додаткові пояснення щодо позиції Верховного Суду в постанові від 04.12.2018.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на таке.

10.12.2015 між ПрАТ "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" та British American Tobacco (GLP) Limited укладено контракт № Т01/16-U (далі - Контракт), умовами якого визначено:

- позивач купує тютюн в кількості та асортименті, що визначаються в додатках до контракту (п. 1.1. контракту);

- ціна розуміється на умовах DDU склад Покупця в Прилуках (п.1.5.);

- до ціни товару, що підлягає сплаті за товар включено всі витрати, що пов'язані з поставкою товару в місце поставки, в тому числі вартість транспортування (фрахт) (п.1.6.);

- продавець здійснює доставку на умовах DDU склад покупця в м.Прилуках, визначених в "Інкотермс-2000", протягом строку дії контракту (п.3.1.);

- маркування має включати: сорт, країна походження, номер партії, номер короба, вага брутто, вага нетто (п.3.2.);

- всі ризики, а саме, але не обмежуючись цим, витрати, пошкодження товару переходять до покупця після прийняття товару на склад Покупця у відповідності з умовами DDU "Інкотермс-2000" (п.3.4.);

- забезпечення тари, пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з пакуванням та маркуванням, а також витрати на навантаження, вивантаження, транспортування товару до названого місця призначення здійснюється за рахунок Продавця (п.3.5.);

- покупець сплачує 100% вартості доставленого товару шляхом банківського переказу на рахунок продавця, який вказаний в ст.15 Юридичні адреси Сторін, протягом 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було відправлено, або за згодою сторін оплата за товар може здійснюватися покупцем в формі повної або часткової попередньої оплати на підставі рахунків, наданих продавцем (п.4.1.).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач імпортував тютюн (далі - товар), відповідно до митних декларацій, а саме:

- від 27.06.2017 №102180/2017/046141, а саме: жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет, партія 1017332 V-4VLВV CN 2016, за ціною контракту, що визначена в додатку №44 від 24.03.2017 - 1,06 дол. США/кг, загальною вартістю, згідно рахунку від 16.06.2017;

- від 13.07.2017 № 102180/2017/046248, а саме жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет, партія 1017983 V-4VLXV CN 2016, за ціною контракту, що визначена в додатку №36 від 26.01.2017 - 1,04 дол. США/кг, загальною вартістю, згідно рахунку від 05.05.2017;

- від 19.07.2017 №102180/2017/046303, а саме жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет, партія 1017332 V-4VLВV CN 2016, за ціною контракту, що визначена в додатку №35 від 06.01.2017 - 1,06 дол. США/кг, загальною вартістю, згідно рахунку від 14.06.2017;

- від 25.07.2017 №102180/2017/046340, а саме жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет, партія 1017989 V-4VLВV CN 2016, за ціною контракту, що визначена в додатку №40 від 02.02.2017 - 1,06 дол. США/кг, загальною вартістю, згідно рахунку від 16.05.2017 (а.с.29-37,71-80, 113-122, 155-164).

Після прибуття вказаних товарів на митну територію України позивач звернувся до Чернігівської митниці ДФС для здійснення митного оформлення товару та надав разом з вказаними митними деклараціями наступні документи: декларації митної вартості, контракт з додатками, що супроводжували поставку. В додатках до контракту встановлено вартість кожної партії товару за кілограм; рахунки-фактури (інвойси), в яких зазначено ідентифікуючі дані товару, вартість його за кілограм відповідно до Контракту, а також загальна вага та загальна вартість, що підлягає сплаті за товар; ліцензія на право виробництва підакцизних товарів №225 від 21.03.2016; інші документи, що супроводжували поставку, перелік яких повно наведений відповідачем в Картках відмови.

Також позивачем додатково надано повідомлення головного бухгалтера щодо відсутності на момент митного оформлення оприбуткування товару та оплати за нього та надано інформацію, що підтверджує здійснену раніше оплату контрактної ціни за ідентичні товари; експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати України №ПК-7 від 26.01.2017; прайс-лист продавця для покупця щодо цін на товар від 09.12.2016; копії митних декларацій країни відправлення.

У свою чергу, відповідачем, з метою визначення вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, проведено консультації з декларантом.

За результатами розгляду поданих позивачем документів відповідачем надана інформація про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана та прийняті рішення про коригування митної вартості №UA 102180/2017/000023/1 від 27.06.2017; №UA 102180/2017/000026/2 від 13.07.2017; №UA 102180/2017/000028/2 від 19.07.2017 та №UA 102180/2017/000029/2 від 25.07.2017 з застосуванням резервного методу визначення митної вартості на підставі МД №102040000/2016/047049 від 11.10.2016 на рівні 1,21 дол. США/кг (а.с.25-26, 66-67, 109-110, 151-152).

Обставинами прийняття оскаржуваних рішень є:

- наявний у електронному виді прайс-лист наданий не виробником товару, а стороною зовнішньоекономічного договору (усі поставки);

- за даними, що заявляє декларант у ДМВ, сторони зовнішньоекономічного договору пов'язані між собою. Перевірити документально про відсутність впливу взаємозв'язку на ціну не є можливим; прайс-лист не містить інформації щодо календарного року виготовлення тютюнової сировини, що, у свою чергу, унеможливлює ідентифікацію однойменних партій товару (усі поставки);

- копії митних декларацій країни містять не всю інформацію про товари та їх вартість (усі поставки);

- експертний висновок ґрунтується виключно на даних прайс-листа, а тому не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України, щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів. Висновок не містить інформації щодо використаних джерел Інтернет ресурсів, вартісних показників сировинних матеріалів, виробничих витрат та інших вартісних складових на задекларований товар. Зазначений висновок взяти до уваги неможливо, оскільки перевірити достовірність цінової інформації у цьому висновку не має можливості (усі поставки);

- при проведенні аналізу митних оформлень (тютюнової сировини) "Жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, країна походження Китай", імпортованих на митну територію України встановлено, що рівень митної вартості становить 1,21 дол. США/кг, МД №102040000/2016/047049 від 11.10.2016 (усі поставки).

В подальшому в митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю відмовлено, про що позивачу направлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.27-28, 68-69, 111-112, 153-154).

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача та картки відмови такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст.256 Митного кодексу України (далі - МК України) відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Аналогічна вимога до змісту картки відмови міститься в п.7.1., 7.2. "Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №631 (далі - Порядок №631), картка відмови складається для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Отже, карта відмови, як завершальне рішення митного оформлення має бути вмотивованим та містити вичерпні вимоги для визнання митної вартості за основним методом.

Натомість, спірні картки відмови відповідача, не відповідають приписам ст.256 МК України та Порядку №631, не є вмотивованими, адже:

- не містять обґрунтування причин відмови в митному оформленні, а саме, відповідач не зазначив, які саме вартісні показники складових митної вартості по товару є непідтвердженими, та які відомості про митну вартість товару є неповними;

- не містять роз'яснення вимог, виконання яких могло б забезпечити можливість прийняття митних декларацій за заявленим методом визначення митної вартості, а саме не вказано з посиланням на відповідні норми закону, які відомості про митну вартість підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та в яких документах містяться, а також які саме вартісні показники складових митної вартості та якими документами мають підтверджуватись за вимогами закону.

Зазначені порушення вказують на необґрунтоване та формальне прийняття відповідачем Карток відмови в митному оформленні, що є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Щодо стосується спірних рішень про коригування митної вартості товарів, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5-6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вказаної норми вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ст.54 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст.54 МК України). Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль наявності в поданих декларантом або уповноваженою ним особою документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п.1 ч.2 ст.54 МК України).

Із наведених положень випливає, що орган доходів і зборів досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості.

При цьому слід зазначити, що митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України. Факт відхилення рівня задекларованої митної вартості від рівня митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не стосується обставин справи, оскільки це стосується фактів, які були зафіксовані під час провадження справ щодо інших товарів. Факт відхилення рівня митної вартості є лише приводом для вчинення певних адміністративних процедур, проте сам собою не є доказом у справі, у якій провадяться адміністративні (митні) процедури.

Отже, правові акти суб'єкта владних повноважень, в тому числі процедурне рішення митного органу про витребування додаткових документів, може бути ухвалене ґрунтуючись лише на доказах у справі, а такими доказами передусім є документи, додані до вантажної митної декларації.

Частиною 3 ст.53 МК України передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Разом з тим, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МКУ, є підставою для витребування додаткових документів.

Положеннями ст.318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас одним із принципів здійснення державної митної справи є такий принцип, як додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (п.7 ч.1 ст.8 МК України). У контексті процедури перевірки заявленої митної вартості під час митного контролю та митного оформлення згаданий принцип, на думку суду, означає обов'язок органу доходів і зборів вживати заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, даною органом доходів і зборів доказам у справі (тобто документам, доданим до вантажної митної декларації). Це означає, що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Вказане узгоджується з положеннями п.1 ч.3 ст.52 МК України, відповідного до якого декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації. Орган доходів і зборів повинен створити умови щодо реалізації цього права, тобто доводити до відома декларанта або уповноваженої ним особи те, яка саме інформація потребує уточнення.

Верховний суд України у постанові від 31.03.2015 (справа №21-127а15), надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначив: "…Аналіз ч.3 ст.53 МК України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів".

При цьому необхідно виходити з принципу законності, закріпленого у ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення, відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

У свою чергу декларант не зобов'язаний (звільнений від обов'язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

Наведене дозволяє дійти висновку про те, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.

Як випливає зі змісту оскаржуваних рішень, підставою для коригування митної вартості є те, що декларантом, як вважає митний орган, заявлено неповні відомості про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також те, що декларантом документально не підтверджено вартісні показники складових митної вартості по товару.

За змістом ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Водночас у спірних рішеннях не міститься інформації, які саме складові митної вартості були відсутні чи не підтверджені позивачем.

Таким чином, відсутність у рішеннях про коригування інформації, які саме складові митної вартості товару не вказані позивачем і як вони впливають на неможливість визначення правильності заявленої митної вартості, з урахуванням умов поставок товару за Контрактом, суперечить вимогам ст.55 МК України.

У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивач надав для митного оформлення товару всі документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України. Так, показник ціни товару чітко відображений у наданих позивачем додатках до Контракту і інвойсах, а вказана ціна включає в себе вартість витрат на транспортування товару, які згідно з умовами поставки несе саме постачальник (продавець) товару. Жодних посилань на те, що саме ці документи містять розбіжності, неповні та/або недостовірні відомості, чи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відповідачем не надано.

Згідно з ч.7 ст.54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Зауваження до додаткових документів, на які відповідач посилається як на свідчення неналежного підтвердження складових митної вартості, не відносяться ані до документів, що повинні містити складові митної вартості, ані до числових значень та відомостей про ціну товару. Виключний перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів визначено ч.2 ст.53 МК України. До таких документів не відноситься прайс-лист, митні декларації країни відправлення та експертний висновок про контрактну вартість товару.

Відповідач вказує, що прайс-лист не містить календарного року виготовлення тютюну, ступеня обробки та повної назви товару, що унеможливлює ідентифікацію однойменних товарів інших, поданих до митного оформлення документах.

Проте, враховуючи, що повний опис товару та одиниця виміру визначені в Контракті, інвойсах та наданому прайс-листі, що є достатнім для ідентифікації товару, висновок відповідача в даному випадку є безпідставним. Кожна партія має індивідуальне маркування, у зв'язку з чим, відсутність в прайс-листі повної назви товару та календарного року виготовлення тютюнової сировини не впливає на ідентифікацію товару. При цьому ідентифікація документа з оцінюваним товаром здійснюється на підставі взаємного зв'язку доказів та документів у сукупності.

Отже, відсутність у прайс-листі такої інформації як "календарний рік виготовлення тютюнової сировини" не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації товару та підставою коригування митної вартості, адже ідентифікація може бути проведена на основі інших документів та прайс-листу в сукупності.

Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не встановлено вимог до змісту та форми прайс-листа постачальника. Порядок складання іноземними суб'єктами документів в іноземних державах та вимоги щодо форми та змісту таких документів визначаються законодавством відповідної іноземної держави. Прайс-лист виробника товару не має імперативного характеру та не є документом, що підтверджує митну вартість товару, і за наявності його у декларанта може прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.

Прайс-лист виробника товару виступає в якості документу, що підтверджує митну вартість товару, лише за наявності розбіжностей, неповноти відомостей чи неточностей в основних документах.

Щодо інших зауважень, які зазначені в спірних рішеннях Чернігівської митниці ДФС, зокрема до форми та змісту митних декларацій країни відправлення та експертного висновку, то вони не можуть враховуватись як критерій наявності чи відсутності розбіжностей у документах, поданих для підтвердження митної вартості.

Стосовно зауважень до митних декларацій країни відправлення, суд зазначає таке.

Відповідач зазначив, що копії митних декларацій країни відправлення містили не всю інформацію про товари. Однак згідно положень МК України митна декларація країни відправлення товару не є основним документом, що підтверджує чи визначає митну вартість товару та подається декларантом для підтвердження митної вартості за запитом митного органу лише за її наявності. Форма і зміст такого документу не встановлені законодавством України. Враховуючи, що такий документ складається експортером відповідно до вимог іноземного права та перевіряється митним органом країни експорту, відсутність будь-яких відомостей у цьому документі не може бути підставою неможливості визначення митної вартості за ціною договору.

Що стосується висновку відповідача про неможливість прийняття експертного висновку, то слід зазначити, що такий висновок не містить інформації щодо використаних джерел інтернет ресурсів, вартісних показників сировинних матеріалів, виробничих витрат та інших вартісних складових на задекларований товар та не дає можливість перевірити ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України. Також, відповідач не наводить нормативно-правовий акт, яким встановлено зазначені вимоги до експертного висновку. Крім того, така підстава коригування митної вартості як зауваження до експертного висновку, що не стосуються відомостей про митну вартість, чинним законодавством не передбачена.

Посилання відповідача на відсутність серед наданих позивачем документів прайс-листа виробника товару та відмова митного органу від прийняття експертного висновку, як на підставу правильності визначення митної вартості товару, на переконання суду, не може бути обґрунтованою підставою для відмови у застосуванні першого (основного) методу визначення митної вартості товару, оскільки Чернігівська митниця ДФС не довела, що надані до митного оформлення документи згідно з ч.2 ст.53 МК України містять розбіжності, неповну та/або недостовірну інформацію, містять ознаки підробки, або не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що в разі здійснення коригування митної вартості за другорядними методами, в тому числі резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Разом з тим, спірні рішення відповідача містять лише загальний вид товару та країну походження. Хоча товар одного виду, що імпортується позивачем, має індивідуальне маркування, до якого закладено інформацію про характеристики та властивості партії товару, на підставі чого встановлюється ціна для кожної такої категорії товару на певний період часу поставок. Тобто, незважаючи на однакову назву та країну походження товару, ціни на товар відрізняються, зокрема, в залежності від характеристик партії, а також загальної ваги та часу поставки товару, що не було враховано відповідачем.

У спірних рішеннях відповідач зазначив про неможливість застосування інших другорядних методів визначення митної вартості, посилаючись на відсутність відповідної інформації.

Однак орган доходів і зборів повинен не лише зазначити обставину відсутності у нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень ст.ст.59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.

Отже, при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів, але оскаржувані рішення не містять такої конкретизації, що вказує на неналежну обґрунтованість відповідачем прийнятих рішень.

Щодо доводів відповідача відносно того, що при декларуванні товару позивачем не було надано митному органу документального підтвердження наявності або відсутності впливу взаємозв'язку сторін зовнішньоекономічного контракту на ціну спірного товару, слід зазначити таке.

Виходячи зі змісту постанови Верховного Суду від 04.12.2018 (зокрема п.22 постанови), колегія суддів визнала, що судами попередніх інстанцій недостатньо повно досліджено докази, що стосуються доводів відповідача, покладених в основу оскаржуваних рішеннях, щодо того, що позивачем при декларуванні товару не було подано митному органу документального підтвердження наявності або відсутності впливу взаємозв'язку сторін зовнішньоекономічного контракту на ціну спірного товару та фактично не досліджено такий вплив. Колегія суддів прийшла до висновку, що наявність взаємозв'язку сторін зовнішньоекономічного контракту може безпосередньо впливати на ціну товару, а тому у даній справі встановлення таких обставин має значення для правильного вирішення спору. На підставі зазначених висновків, Верховним судом висловлено позицію, що висновки судів попередніх інстанцій зроблено на підставі аналізу норм закону, які однак здійснено без врахування всіх норм Митного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. За висновком Верховного суду, при новому розгляді суд має дослідити чи було подано декларантом при митному оформленні документи, зазначені у ч.18 ст.58 МК України та розглядаючи справу врахувати положення цієї норми, відповідно до якої, при продажу товарів між пов'язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: вартості операції при продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями ст.62 цього Кодексу; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями ст.63 цього Кодексу.

На виконання вимог постанови Верховного Суду від 04.12.2018, суд зазначає наступне.

Так, ч.20 ст.58 МК України додатково визначено, що порівняння з вартістю операцій, зазначених у пунктах 1-3 ч.18 цієї статті, здійснюється за ініціативою декларанта або уповноваженої ним особи.

Як вбачається з переліку операцій, зазначених у пунктах 1-3 ч.18 ст.58 МК України, а також, зі змісту ч.19 цієї статті (яка встановлює, що у разі здійснення вищезазначених порівнянь враховується наявна у органу доходів і зборів або подана декларантом чи уповноваженою ним особою інформація щодо різниці в комерційних рівнях продажу, кількісних показниках, елементах і витратах, зазначених у частині десятій цієї статті, та витратах, які понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець не пов'язані між собою, і не понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець пов'язані між собою), у всіх випадках необхідною умовою є надання інформації щодо операцій продажу ідентичного чи подібного (аналогічного) імпортному товару цим же продавцем непов'язаним покупцям.

В даному випадку, оцінюючи обставини того, чи був в змозі позивач проявити ініціативу та надати документи для проведення порівнянь відповідно до ч.18 ст.58 МК України та чи були у нього в наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, які не були подані відповідачу при декларуванні товару, слід врахувати такий доказ, як лист продавця товару за зовнішньоекономічним контрактом від 20.11.2017, яким British American Tobacco GLP повідомляє, що ідентичний (подібний) товар не продається ним в Україні іншим непов'язаним покупцям та підтверджує, що ціни на товар визначаються на ринковій основі, у спосіб, як вони визначаються для покупців, які не є пов'язаними, при цьому ціни включають всі витрати та маржу, яку компанія закладає для прибуткової господарської діяльності.

Той факт, що ціна товару включає всі елементи складових вартості товару і витрати продавця підтверджується прайс-листом цього продавця, який подавався відповідачу разом з документами митного оформлення та міститься як доказ в матеріалах справи.

Таким чином, при митному оформленні відповідачу було подано всі наявні у декларанта документи для здійснення перевірки заявленої митної вартості, при цьому, ініціювати проведення порівнянь та показати, що вартість товару є близькою до вартості операцій встановлених ч.18 ст.58 МК України у позивача була відсутня можливість через відсутність продажів аналогічного товару в Україну іншим непов'язаним покупцям, що підтверджується таким доказом, як листом British American Tobacco GLP від 20.11.2017.

Суд враховує, що відповідно до ч.19 ст.58 МК України, здійснення порівняння встановленого ч.18 ст.58 МК України здійснюється альтернативно на підставі інформації поданої декларантом або наявної у органу доходів і зборів.

На відміну від позивача, який довів доказами, що з об'єктивних підстав у нього відсутня інформація для проведення порівнянь, визначених ч.18 ст.58 МК України, відповідач не надав жодних доказів щодо наявності або відсутності у нього інформації для проведення порівнянь, так само як і не спростував доказами, що аналогічний товар не продається від цього продавця будь-яким іншим покупцям в Україну.

Перший метод визначення митної вартості не може бути застосований при пов'язаності сторін контракту тільки при наявності впливу такої пов'язаності на ціну товару, тому дослідження судом обставин наявності або відсутності впливу пов'язаності сторін зовнішньоекономічного контракту має значення для правильного вирішення даної справи. Зокрема, з'ясуванню підлягає факт, чи надавав декларант при митному оформленні докази відсутності впливу взаємозв'язку, тобто, чи могло бути встановлено саме на стадії митного оформлення наявність або відсутність впливу пов'язаності.

Втім, наведене жодним чином не вказує на те, що при відсутності наданих з боку декларанта доказів щодо впливу пов'язаності на ціну товару, в тому числі, за умови відсутності документів, передбачених ч.18 ст.58 МК України, перший метод автоматично не може бути застосований, як помилково, на думку суду, вказує відповідач у своєму відзиві. Висловлюючи позицію щодо застосування ст.58 та, зокрема, ч.18 ст.58 МК України, Верховний Суд в постанові від 04.12.2018 не зазначив, що перший метод в будь-якому разі не може бути застосовано при відсутності наданих при митному оформленні з боку декларанта документів, визначених у ч.18 ст.58 МК України. Верховним судом зроблено лише висновок, що такі обставини мають бути досліджені та встановлені судом при розгляді справи, адже при наявності впливу пов'язаності на ціну товару основний метод визначення митної вартості, в силу закону, не застосовується.

Як зазначалось вище, дані про товари, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам у цій справі, не були надані декларантом, оскільки позивач є єдиним імпортером такого товару в Україну від продавця British American Tobacco GLP. Також, має значення, що зміст контракту, на підставі якого здійснювались спірні поставки, не містить жодних положень, що могли б вплинути на ціну товару як для пов'язаного покупця. Продавець підтвердив, що ціни на товар визначаються на ринковій основі, у спосіб, як вони визначаються для покупців, які не є пов'язаними. При цьому, як підтверджується прайс-листом, ціни включають всі витрати та маржу, яку компанія закладає для прибуткової господарської діяльності.

В той же час, відповідач відмовив позивачу в митному оформленні товарів за першим методом не на підставі наявності впливу взаємозв'язку на ціну товару, а з тієї підстави, що "декларантом не показано, що вартість товарів є близькою до однієї з операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно та відповідає одному з критеріїв зазначеному в п.1-3 ч.18 ст.58 МК України необхідному для визначення митної вартості товарів за першим методом при продажу між пов'язаними особами". Проте, така підстава не передбачена законом.

Суд зазначає, що питання обов'язку доведення впливу пов'язаності на ціну товару має відбуватись з врахуванням положень міжнародного договору - Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Зміст цієї Угоди вказує на те, що саме митним органом мають бути здійснені дії для перевірки відсутності впливу та надано декларанту право відповіді, в іншому випадку, митна вартість має бути прийнята за заявленим методом. Щодо операцій, передбачених ч.18 ст.58 МК України, то Міжнародний договір виходить з того, що це є альтернативним, іншим (а не імперативним та незамінним) засобом встановлення прийнятності ціни і лише, надає можливість імпортеру показати прийнятність ціни за своєю ініціативою без проведення перевірки контролюючим органом.

Так, п.2 ст.1 Угоди визначено: Згідно з підпунктом "а", під час визначення того, чи є контрактна вартість прийнятною, те, що покупець і продавець пов'язані між собою, само по собі не є підставою вважати контрактну вартість неприйнятною. У такому разі повинні бути вивчені обставини навколо продажу й контрактну вартість повинно бути прийнято за умови, що ці відносини не вплинули на ціну. Якщо з урахуванням інформації, наданої імпортером або отриманої іншим чином, митна адміністрація має підстави вважати, що відносини вплинули на ціну, вона повинна повідомити свої аргументи імпортеру, а імпортеру повинна бути надана можливість для обґрунтованої відповіді. Якщо імпортер того вимагає, це повідомлення аргументів повинно бути надано в письмовому вигляді.

Дані положення відповідають вимогам ч.12 ст.58 МК України, згідно якої, той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Отже, за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у ч.12 ст.58 МК України, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Суд звертає увагу, що обов'язок доведення, що пов'язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару, в даному випадку, покладено на орган доходів і зборів.

Вказане також знаходить своє відображення в ч.14 ст.58 МК України, яким встановлено, що у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у ч.12 цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

З аналізу наведеної норми випливає, що за відсутності при перевірці заявленої митної вартості обґрунтувань з боку митного органу щодо впливу взаємозв'язку на ціну товару, відсутні перешкоди для застосування першого методу визначення митної вартості при пов'язаності продавця з покупцем.

Згідно з пп."b", під час продажу між пов'язаними між собою особами контрактна вартість приймається, а товари оцінюються відповідно до положень п.1, якщо імпортер продемонструє, що така вартість є досить наближеною до однієї з таких вартостей, які мають місце в той самий час або майже в той самий час: контрактної вартості під час продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних товарів для експорту до тієї самої країни імпорту; митної вартості ідентичних або подібних товарів, визначених згідно з положеннями ст.5; митної вартості ідентичних або подібних товарів, визначених згідно з положеннями ст.6.

Під час застосування зазначених вище критеріїв повинно бути належним чином ураховано продемонстровані різниці в комерційних рівнях, кількісних рівнях, перерахованих у ст.8 елементах і витратах, понесених продавцем під час продажу, коли продавець і покупець не пов'язані між собою, і не понесених продавцем під час продажу, коли продавець і покупець пов'язані між собою.

Згідно з пп."с", критерії, викладені в пп."b" п.2, повинні використовуватися за ініціативою імпортера й тільки з метою порівняння. Не може встановлюватися замінник вартості згідно з положеннями пп."b" п.2 (пп."b" та пп."с" відповідають ч.ч.18, 19, 20 ст.58 МК України).

Однак, надаючи тлумачення умовам, передбаченим вищезазначеним підпунктам, в Угоді зазначено наступне: "Підпункт "а" п.2 та підпункт "b" п.2 надають різні засоби встановлення прийнятності контрактної вартості. Підпункт "а" п.2 передбачає, що якщо покупець і продавець пов'язані між собою, то повинні бути вивчені обставини навколо продажу, а контрактна вартість приймається як митна вартість за умови, що ці відносини не вплинули на ціну. Не передбачається вивчення обставин у всіх випадках, коли продавець і покупець пов'язані між собою. Таке вивчення буде вимагатися тільки тоді, коли існують сумніви стосовно прийнятності ціни. Якщо митна адміністрація не має сумнівів стосовно прийнятності ціни, вона має бути прийнята без запиту подальшої інформації від імпортера. Якщо митна адміністрація не в змозі прийняти контрактної вартості без подальшого запиту, вона повинна надати імпортеру можливість надати таку додаткову детальну інформацію, яка може бути необхідною, для того, щоб вивчити обставини навколо продажу. У цьому зв'язку митна адміністрація повинна бути готовою до вивчення відповідних аспектів операції, зокрема спосіб, у який покупець і продавець організують свої торговельні відносини, і спосіб, у який була визначена ціна, про яку йдеться, щоб визначити, чи ці відносини вплинули на ціну. Якщо можна показати, що покупець і продавець, хоча вони і пов'язані між собою відповідно до положень ст.15, здійснюють покупки і продаж один одному так, як ніби вони не були пов'язані, це підтвердить, що відносини не вплинули на ціну".

На підтвердження вказаної позиції щодо застосування ст.58 МК України, зокрема щодо неправомірності відмови в митному оформленні за відсутності поданих декларантом документів, що передбачені ч.18 ст.58 МК України, суд зазначає, що аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного суду при перегляді цієї категорії справ (постанова від 18.04.2018 у справі №826/13087/16; постанова від 22.05.2018 у справі №826/3988/16; постанова від 13.11.2018 у справі №819/1047/16).

В даному випадку, відповідачем не було зазначено та аргументовано при митному оформленні, що саме вплив пов'язаності продавця з покупцем на ціну товару, або ж неподання декларантом документів, наведених в пунктах 1-3 ч.18 ст.58 МК України (з зазначенням норми закону, що встановлювала б можливість відмови в митному оформленні з цієї підстави) є причиною відмови. Єдиною підставою відповідачем зазначено, заявлення неповних відомостей про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (тобто підстава, що встановлена п.1 ч.6 ст.54 МК України).

Частиною 4 ст.53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Тобто, положеннями ч.4 ст.53 МК України чітко передбачено можливість здійснення митним органом відповідних дій для перевірки наявності або відсутності впливу пов'язаності та надання декларанту право відповіді.

Докази, які б підтвердили, що відповідачем вчинялись такі дії не надано, що свідчить про відсутність у відповідача на час розгляду документів підстав вважати, що взаємозв'язок вплинув на ціну товару.

Таким чином, твердження відповідача, що при митному оформленні було неможливо перевірити відсутність впливу пов'язаності, є безпідставними.

Джерелом інформації для прийняття спірних рішень відповідач використав цінову інформацію з його внутрішньої бази за фактами попередніх митних оформлень позивачем ідентичних та подібних товарів, а саме: МД №102040000/2016/047049 від 11.10.2016.

Тобто, як вбачається, реальною та єдиною підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів позивача стала інформація про вищий рівень раніше визнаних (визначених) відповідачем митних вартостей подібного товару.

Однак, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості раніше оформленого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Незважаючи на однакову назву та країну походження товару, ціни, зокрема, відрізняються в залежності від маркування, в номер якого закладено інформацію про характеристики та властивості товару.

Більш того, така підстава як наявність відомостей про вищу ціну митних оформлень аналогічного товару, не відповідає положенням ч.3 ст.53 МК України, та ч.1 ст.55 МК України, тому, сама по собі, не наділяє митний орган правом коригування заявленої митної вартості.

Таким чином, факт наявності в автоматизованій системі митного органу інформації, що подібний товар розмитнювався раніше за вищою вартістю, не є достатньою підставою для відмови в оформлення товарів за основним методом визначення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з необґрунтованістю зазначених відповідачем підстав коригування митної вартості, подання позивачем всіх документів, визначених Митним кодексом України для підтвердження заявленої митної вартості, відсутність перешкод для перевірки числового значення заявленої митної вартості та наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують ціну, яка підлягає сплаті за товари, суд дійшов висновку, що спірні рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товару - "жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет (країна походження Китай)" з застосуванням резервного методу на рівні 1,21 доларів США/кг:

від 27.06.2017 №UA 102180/2017/000023/1;

від 13.07.2017 №UA 102180/2017/000026/2;

від 19.07.2017 №UA 102180/2017/000028/2;

від 25.07.2017 №UA 102180/2017/000029/2.

Визнати протиправними і скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими відмовлено Приватному акціонерному товариству "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" у митному оформленні товару: "жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет (країна походження Китай) за основним методом визначення митної вартості товару - за ціною договору (контракту):

№UA 102180/2017/00019;

№UA 102180/2017/00023;

№UA 102180/2017/00025;

№UA 102180/2017/00026.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці ДФС () на користь Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" () судові витрати в загальному розмірі 12 800 (дванадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (вул.Незалежності, 21, м.Прилуки, Чернігівська область, 17502, );

Відповідач - Чернігівська митниця ДФС (проспект Перемоги, 6, м.Чернігів, 14017, ).

Повне рішення суду складено 19 березня 2019 року.

Суддя Л.О. Житняк