Справа № 826/2932/16
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2932/16 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління МВС України в м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Печерського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі - відповідач 1), Головного управління МВС України в м. Києві (далі - відповідач 2), Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі - відповідач 3) про визнання протиправними дії Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві щодо невидачі трудової книжки ОСОБА_3

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, наказом Головного управління МВС України в м. Києві від 06.11.2015 № 1021 о/с згідно з підпунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік згідно з пп. «г» (через скорочення штатів) 64: старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 (М-174750), старшого інспектора патрульної служби взводу № 3 роти патрульної служби Печерського районного управління, установивши щомісячну премію за жовтень та листопад 2015 року в розмірі 90 відсотків.

17.03.2016 позивач звернувся до начальника управління поліції в Печерському районі ГУНП України в м. Києві із заявою про видачу йому трудової книжки та військового квитка.

Проте, як зазначає позивач, трудову книжку йому видано не було.

Не погоджуючись з вищевикладеними обставинами, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідачем доведено виконання пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та виконання свого обов'язку щодо повідомлення позивача про звільнення та можливість отримання трудової книжки в приміщенні Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулювався Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (який був чинний на час звільнення позивача) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до вимог пункту 64 "г" Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Згідно із статтею 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

При цьому для осіб працездатного віку необхідно вказати час, тривалість та місце проходження підвищення кваліфікації, яке пройшов працівник за останні два роки перед звільненням.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2015 Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надіслано на адресу позивача лист від 09.11.2015 № 54/52к, яким повідомило про звільнення його з органів внутрішніх справ та вказало про необхідність прибути до Печерського управління поліції (кабінет № 52) для отримання витягу з наказу про звільнення, трудової книжки та військового квитка або надати письмову згоду на пересилання зазначених документів.

Аналогічне повідомлення надіслане Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві на адресу позивача 04.12.2015 (лист від 04.12.2015 № 54/52к/1).

17.03.2016 позивач звернувся до начальника управління поліції в Печерському районі ГУНП України в м. Києві із заявою про видачу йому трудової книжки та військового квитка.

Листом від 17.08.2016 Печерське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві повідомило позивача, що для отримання витягу з наказу про звільнення, трудової книжки та військового квитка необхідно прибути до Печерського управління поліції (кабінет № 52) або надати письмову згоду на пересилання зазначених документів.

На підтвердження надіслання на адресу позивача вказаних листів представником відповідачів надано копії реєстрів відправки.

Разом з тим, доказів прибуття позивача до відділу кадрів Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з метою отримання трудової книжки матеріали справи не містять. Позивачем також не вказано дати звернення та обставини, за яких йому відмовлено у видачі трудової книжки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма