Справа № 128/3317/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/3317/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ганкіна І.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №3 батальйону №1 УПП у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №750019 від 23.11.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №3 батальйону №1 УПП у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №750019 від 23.11.2018 року.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21 січня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст.240 КАС України.

При прийнятті оскаржуваної ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин та не надав заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання.

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.ст.300, 304 КАС України.

13 березня 2019 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України , про що було прийнято 14.03.2019 року протокольну ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

У п. 8 ст. 4 КАС України зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

В силу вимог ч. 5 ст. 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Аналізуючи доводи апелянта, щодо оскаржувана ухвала прийнята всупереч нормам чинного законодавства, оскільки його жодного разу належним чином не було повідомлено про розгляд справи, суд зауважує наступне.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2018 року призначено судове засідання на 10.12.2018 року о 09.00 год.

Відповідно до ч.3 ст. 126 КАС України повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вказана ухвала була отримана батьком позивача лише 12.12.2018 року, тобто позивач був повідомлений лише після спливу двох днів після розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.6).

В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання на вказану дату, розгляд справи було відкладено на 21 січня 2019 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що повістку на слухання справи 21 січня 2019 року батько позивача отримав - 14 січня 2019 року.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції вжив належних заходів і повідомив позивача за адресою, яка зазначена в адміністративному позові.

Тому колегія суддів вважає, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи на 21 січня 2019 року, проте в судове засідання не з'явився .

Однак, судом зазначається, що обов'язковою умовою для застосування такої підстави залишення адміністративного позову без розгляду є саме повторна неявка позивача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин. Зазначені наслідки настають, якщо позивач не з'явився вдруге поспіль (тобто повторно) і від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Однак судом першої інстанції не враховано той факт, що позивача вчасно про розгляд адміністративної справи було повідомлено належним чином лише один раз.

Наслідки неприбуття в судове засідання особи, яка бере участь у справі встановлені пунктом четвертим частини першої ст.240 КАС України, згідно якого суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції вказує на те, що аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що суд може залишити позовну заяву без розгляду лише за наявності певних умов, а саме: якщо особа повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, повторно не прибула у судове засідання без поважних причин і не заявила про розгляд справи за її відсутності, або ж або не повідомила про причини неявки.

У даному випадку, під повторністю неприбуття в судове засідання необхідно розуміти саме послідовне неприбуття в судове засідання позивача чи його представників двічі чи більше разів. При цьому, якщо неприбуття в судове засідання відбулось через відсутність доказів повідомлення позивача належним чином, що мало місце у даному випадку, то таке неприбуття в судове засідання не вважається повторним.

Слід зазначити, що в матеріалах справи містяться відомості, що позивача лише один раз було належним чином повідомлено про, дату, час та місце розгляду справи, а тому відсутні підстави вважати, що останній не прибув в судове засідання без поважних причин повторно.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, відповідно до п.4 ч.1 ст.240 КАС України.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, зважаючи на викладене, з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За таких обставин, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому є всі підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 21 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №3 батальйону №1 УПП у Вінницькій області ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №750019 від 23.11.2018 року скасувати.

Справу направити до Вінницького районного суду Вінницької області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5