Справа № 0440/6470/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 березня 2019 року Справа № 0440/6470/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рябчук О.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі заявуОСОБА_2 про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі № 0440/6470/18 протиправною та зобов'язання виконати рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України, в якій просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо прийнятого на виконання судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року по справі №0440/6470/18 в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області вжити заходів щодо негайного виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року по справі №0440/6470/18 у точній відповідності з його резолютивною частиною.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року їй було поновлено виплату пенсії з 01.06.2018 року та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській областісплатити заборгованість, починаючи з 01 червня 2018року. Рішення суду набрало законної сили. На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду. Проте, Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області не виконує рішення суду в частині сплати заборгованості за період з 01.06.2018 року по 31.10.2018 року в сумі 17 768,90 грн., посилаючись на Постанову КМУ від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Позивач (заявник) вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, з огляду на те, що Постанова № 365 стосується соціальних виплат, які були відновлені на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Проте, їй виплату пенсії було відновлено на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, отже, рішення суду має бути виконано без жодних додаткових умов. З огляду на викладене, просить задовольнити заяву.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року заяву було призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Письмового відзиву на заяву ОСОБА_2 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

20.09.2018 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено рішення, яким визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 01 червня 2018 року;зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновитивиплату пенсії ОСОБА_2 01.06.2018 року та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01 червня 2018року.Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набрало законної сили 29.10.2018 року.

07.11.2018 року було видано виконавчий лист по справі.

18.12.2018 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року.

На виконання вказаного рішенняГоловне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало лист № 31046/08-01/26 від 26.12.2018 року, в якому зазначено, що на виконання рішення суду протоколом № 72 від 25.06.2018 р. ОСОБА_2 поновлено виплату пенсії за віком починаючі з 01 червня 2018. Сума нарахованої пенсії за період з01.06.2018 р. по 31.10.2018 р. складає 17 768,90 грн.

Відповідно до п. 15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», суми пенсійних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в Пенсійному фонді України, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з тим, що Кабінетом Міністрів України не визначений порядок виплати соціальних виплат по внутрішньо переміщеним особам, які не виплачені за минулий період, тому Головне управління позбавлене можливості провести виплату нарахованої пенсії ОСОБА_2 з 01.0.06. 2018 по31.10.2018 р. у розмірі 17 768,90 грн.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача,ОСОБА_2 звернулась з даною заявою.

Статтею 129 Конституції Українивстановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини 1статті 370 Кодексу адміністративного судочинства Українисудове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи.

Із зазначеного вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов'язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини 1статті 383 Кодексу адміністративного судочинства Україниособа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з частиною 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства Україниза відсутностіобставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року було зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновитивиплату пенсії ОСОБА_2 01.06.2018 року та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 01 червня 2018року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року набрало законної сили 29.10.2018 року.

Отже, суд звертає увагу, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_2має право на поновлення виплати пенсії та на стягнення заборгованості за той період, коли пенсія не виплачувалась. Відповідно, вчинити такі дії є обов'язком Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Проте, відповідач не виконує рішення суду в частині виплати ОСОБА_2 заборгованості за період з 01.06.2018 по31.10.2018 р., посилаючись на те, що Кабінетом Міністрів України не визначений порядок виплати соціальних виплат по внутрішньо переміщеним особам, які не виплачені за минулий період.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Ріга М.М. від 04.01.2019 року за невиконання рішення суду на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у справі Soeringvs UK Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов'язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 р. вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі «ПівеньпротиУкраїни» Європейський суд констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків. Так, у справі «ШмалькопротиУкраїни» Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.

Крім того, у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Враховуючи вказане, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиконання в повному обсязі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року в частині виплати ОСОБА_2 заборгованості за період з 01.06.2018 р. по31.10.2018 р. є протиправною,оскільки порушене відповідачем право на пенсію за вказаний період залишається не поновленим, чим порушує вимоги частини 1статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов'язку виконання всіма учасниками справи судового рішення, яке набрало законної сили.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 249, 383 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про визнання про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі № 0440/6470/18 та зобов'язання виконати рішення суду - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо прийнятого на виконання судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року по справі №0440/6470/18 в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вжити заходів щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2018 року у справі №0440/6470/18 в частині сплати ОСОБА_2 заборгованості з виплати пенсії з 01.06.2018 р. по 31.10.2018 р. та щодо негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук