Справа № 807/701/16
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2019 року м. Ужгород№ 807/701/16
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1;

за участі представника позивача адвокат ОСОБА_2 не зявився;

відповідач: Мукачівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2016 року до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, Головпоштамт а/с 45, РНОКПП НОМЕР_1) до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Горького, 21 "А", ), яким просив суд: "1. Відкрити провадження в адміністративній справі; 2. Визнати протиправним і скасувати рішення Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Закарпатській області від 11 лютого 2016 року № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; 3. Стягнути з Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Закарпатській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року було відкрито провадження та призначено справу до попереднього судового засідання.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року було закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року було зупинено провадження у даній адміністративній справі до набрання законної сили рішення в адміністративній справі № 807/1693/14.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року було поновлено провадження у даній адміністративній справі.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався (оголошувалась перерва) у звязку з існуванням на те обєктивних законодавчо встановлених підстав.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. Зокрема, позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами розгляду матеріалів перевірки 11 лютого 2016 року прийнято рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до підприємця застосовані штрафні санкції розміром 7527,15 копійок. Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано скаргу до ГУ ДФС у Закарпатській області. Рішенням від 22 березня 2016 року за № 117/3/07-16-10-04-48 про результати розгляду скарги у задоволенні скарги відмовлено. Повторна скарга залишена без задоволення ДФС України, про що свідчить рішення від 27 квітня 2016 року №4448/3/99-99-11-02-02-25 про результати розгляду скарги. Рішення ДФС України від 27 квітня 2016 року за № 4448/3/99-99-11-02-02-25 отримано поштою 17 травня 2016 року. Рішення від 11 лютого 2016 року за № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області підлягає скасуванню з огляду на те, що для застосування вказаним рішенням штрафних санкцій відсутні правові та фактичні підстави.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову у звязку з тим, що рішення за № НОМЕР_2 від 11 лютого 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 7527,15 грн. прийняте на підставі Акту перевірки № 755/17-03/НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року та у відповідності до Постанови Закарпатського окружного адміністративного суду, що ухвалена в адміністративній справі за № 807/1693/14 за позовом ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. У вказаній справі спірними були правовідносини, які оспорює платник у даному спорі та перевірені судом на предмет правомірності прийняття рішення Мукачівською ОДПІ стосовно своєчасності сплати та нарахування єдиного соціального внеску підприємцем ОСОБА_1 за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року. За результатами розгляду зазначеного спору Закарпатським окружним адміністративним судом 24 листопада 2014 року прийнято рішення про часткове скасування рішення по ЄСВ № НОМЕР_3 від 23 квітня 2014 року, яким Мукачівською ОДПІ застосована штрафна санкція в розмірі 15974,15 грн. в частині 7589 грн., що відповідає сумі штрафних санкцій (амортизаційні платежі) та 858 грн., що відповідає сумі штрафних санкцій (за страхові платежі). Таким чином, Рішення № НОМЕР_2 від 11 лютого 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в сумі 7527,15 грн. прийняте на підставі Акту перевірки за № 755/17-03/НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року та у відповідності до Постанови Закарпатського окружного адміністративного суду у справі за №807/1693/14, а відтак є законним та прийнятим в межах і у відповідності до чинного законодавства.

Під час розгляду справи по суті представником позивача позов підтримано повністю. У поданій заяві просив справу розглянути за відсутності позивача та його представника (а.с. 135).

Відповідач не забезпечив явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику учасників справи, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України (а.с.а.с. 132, 133).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

А відтак, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що у відповідності до відомостей Комп'ютерної системи "Діловодство спеціалізованого суду", 12 травня 2014 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулася Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, якою просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Мукачівської ОДПІ у Закарпатській області від 23 квітня 2014 року № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, рішення № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органів доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

24 листопада 2014 року Закарпатським окружним адміністративним судом було ухвалено постанову (адміністративна справа № 807/1693/14), якою позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень задоволено частково. Зокрема, крім іншого, судом визнано протиправним та скасовано Рішення про застосування штрафної санкції № 000661702 від 23 квітня 2014 року, яким застосована штрафна санкція в розмірі 15974,15 грн. в частині сум 7589 грн. що відповідає сумі штрафних санкцій (амортизаційні платежі) та 858 грн. що відповідає сумі штрафних санкцій (за страхові платежі) (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 41802015).

Вказаним судовим рішенням Закарпатським окружним адміністративним судом встановлено, що Мукачівською ОДПІ за результатами проведеної планової документальної виїзної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, дотримання вимог податкового законодавства, виконання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючий орган, за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, було складено Акт № 755/17-03/НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року, на підставі якого прийнято, крім інших, у тому числі, рішення від 23 квітня 2014 року за № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції розміром 15974,15 грн..

У відповідності до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року апеляційні скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року по справі №807/1693/14 - без змін (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54453054).

Тобто з аналізу ухваленої 24 листопада 2014 року Закарпатським окружним адміністративним судом постанови та постановленої Львівським апеляційним адміністративним судом ухвали від 16 грудня 2015 року (адміністративна справа № 807/1693/14), резюмується, що Рішення відповідача про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 000661702 від 23 квітня 2014 року, яке в свою чергу було прийнято на підставі акту перевірки за № 755/17-03/НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року, яким застосована штрафна санкція в розмірі 15974,15 грн. скасовано у звязку з протиправністю такого лише частково, а саме в частині 8447 грн. (7589 грн. та 858 грн.). А відтак це ж рішення відповідача № 000661702 від 23 квітня 2014 року, яке в свою чергу було прийнято на підставі акту перевірки за № 755/17-03/НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року, в частині іншої суми, а саме у розмірі 7527,15 грн. (15974,15-8447) залишено в силі, тобто судом встановлено, що таке рішення саме в частині штрафної санкції у розмірі 7527,15 грн. прийнято відповідачем правомірно і таке є дійсним.

У відповідності до статті 19 частини 2 та статті 61 частини 1 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Однак, 11 лютого 2016 року Мукачівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області було прийнято рішення за № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску. Вказане рішення було прийнято відповідачем на підставі рішення (постанови) Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року, що ухвалене в адміністративній справі № 807/1693/14 та акту перевірки № 755/17-03/НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року. У відповідності до вказаного рішення до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 7527,15 грн. (а.с. 8).

22 березня 2016 року ГУ ДФС у Закарпатській області розглянуло скаргу ФОП ОСОБА_1 від 25 лютого 2016 року на рішення Мукачівської ОДПІ від 11 лютого 2016 року № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та залишено дану скаргу без задоволення (а.с.а.с. 9-12).

27 квітня 2016 року ДФС України розглянуло скаргу ФОП ОСОБА_1 від 04.04.2016 № б/н (вх. № 1784/ФОП від 08.04.2016) щодо скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.02.2016 № НОМЕР_2 Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС Закарпатській області та рішення про результати розгляду первинної скарги від 22.03.2016 № 117/3/07-16-10-04-48 ГУ ДФС у Закарпатській області та залишено дану скаргу без задоволення (а.с.а.с. 13-15).

Тобто під час розгляду справи по суті Закарпатським окружним адміністративним судом встановлено, що при наявності рішення відповідача про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 000661702 від 23 квітня 2014 року, яким з урахуванням ухваленої 24 листопада 2014 року Закарпатським окружним адміністративним судом постанови та постановленої Львівським апеляційним адміністративним судом ухвали від 16 грудня 2015 року (адміністративна справа № 807/1693/14), до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 7527,15 грн. відповідач повторно 11 лютого 2016 року приймає рішення за № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким на підставі того ж акту перевірки № 755/17-03/НОМЕР_1 від 01 квітня 2014 року та з урахуванням постанови від 24 листопада 2014 року Закарпатського окружного адміністративного суду за теж саме правопорушення застосовує до позивача штрафну санкцію.

Прийняття відповідачем спірного рішення, з урахуванням викладеного вище, суперечить нормі Конституції України щодо притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (стаття 61 Конституції України), оскільки у звязку із прийняттям оскаржуваного рішення позивача двічі притягнуто до відповідальності за одне й теж правопорушення.

Також необхідно зазначити, що у відповідності до ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2016 року касаційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (адміністративна справа № 807/1693/14) задоволено частково. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року - скасовано та направлено справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Тобто з постановленням Вищим адміністративним судом України 15 листопада 2016 року вказаної ухвали, частково відпала підстава яка зазначена відповідачем у спірному рішенні як така, за наявності якої спірне рішення було прийняте.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року (адміністративна справа № 807/1693/14) позов фізичної особи - підприємця Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, Головпоштамт а/с 45, РНОКПП НОМЕР_1) до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Штефана Августина, 24А, код 39568154) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково. Зокрема, Закарпатським окружним адміністративним судом, крім іншого, визнано протиправним та скасовано рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 23 квітня 2014 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 15974,15 грн. в частині суми 8447 грн. (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73098698).

У відповідності до постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області - задоволено частково. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задоволено повністю. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі № 807/1693/14 - скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним, крім інших рішень, рішення від 23 квітня 2014 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 75904385).

Ухвалюючи своє судове рішення та задовольняючи позов, Львівський апеляційний адміністративний суд, зокрема, вказав наступне: "… фактично суд першої інстанції прийняв рішення аналогічне за змістом та результатом рішенню цього ж суду від 24.11.2014 року. В частині відмови у задоволенні позову рішення підлягає скасуванню з огляду на таке. Частково задовольняючи позовні, суди першої та апеляційної інстанції зазначали, що не понесені витрати, пов'язані з виплатою заробітної плати в 2012 р. в розмірі 265284,00 грн., та відповідно в 2013 р. в розмірі 342376,0 грн. та відрядженням найманих працівників в 2012 році в розмірі 1183735,00 грн., та відповідно в 2013 році в розмірі 2407636,00 грн., оскільки вказані готівкові кошти не були отримані платником податків з банківської установи, чому відсутні будь-які документальні підтвердження, а тому такі витрати правомірно виключені з податкового обліку підприємця. Скасовуючи зазначені судові рішення, Вищий адміністративний суд України вказав на те, що вирішуючи питання про правомірність включення позивачем витрат на виплату заробітної плати та відрядження працівників до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, суди підтримали доводи контролюючого органу та дійшли висновку, що, оскільки кошти не отримано з банківської установи, то зазначені витрати є документально не підтвердженими та такими, що не приймали участі в отриманні доходів, а тому підлягають включенню з податкового обліку підприємця. Проте, правила п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України не містять такого застереження для формування фізичною особою-підприємцем витрат як їх покриття виключно за рахунок отриманих з банківської установи коштів. Оплата понесених підприємцем витрат може здійснюватися за рахунок власних фінансових ресурсів (у тому числі готівкових коштів, отриманих за результатами господарської діяльності; непідприємницьких доходів, з яких сплачено податок на доходи фізичних осіб за результатами подання річної декларації про майновий стан та доходи, тощо), поворотної фінансової допомоги або будь-якої іншої позики. В той же час, походження цих грошових коштів підлягає ретельній перевірці судом. Отже судом першої інстанції підлягало до з'ясування обставина походження грошових коштів, спрямованих позивачем на виплату заробітної плат и та витрат на відрядження. За приписами ст. 353 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Всупереч приписам процесуального закону та вказівкам касаційного суду, при новому розгляді справи, суд першої інстанції, зазначив, що судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не понесені витрати, пов'язані з виплатою заробітної плати в 2012 р. в розмірі 265284,00 грн., та відповідно в 2013 р. в розмірі 342376,00 грн. та відрядженням найманих працівників в 2012 році в розмірі 1183735,00 грн., та відповідно в 2013 році в розмірі 2407636,00 грн., оскільки вказані готівкові кошти не були отримані платником податків (ФОП ОСОБА_1О.) з банківської установи, чому відсутні будь-які документальні підтвердження, а тому правомірно виключені з податкового обліку підприємства. При новому розгляді справи, суд першої інстанції навіть не намагався з'ясувати походження грошових коштів, витрачених на оплату праці та відрядження, фактично скопіювавши рішення цього ж суду від 24.11.2014 року. Позивач неодноразово пояснював судам, що необхідність залучення коштів для виплати заробітної плати та витрат на відрядження працівників пояснюється тим, що відповідач системно створює перешкоди для повернення належного позивачу бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, не підтверджуючи його шляхом проведення невиїзних (камеральних), позапланових перевірок, складання податкових повідомлень-рішень, які позивач вимушений оскаржувати в судовому порядку. Позови підприємця про скасування податкових повідомлень-рішень, яким зменшено суми бюджетного відшкодування та застосовані штрафні (фінансові) санкції судами задовольняються, що однак не приводить до повернення бюджетного відшкодування. Підприємець вимушений звергатися до суду з позовами про стягнення бюджетного відшкодування (зобов'язання внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за деклараціями). Таким чином, з моменту подання декларації з податку на додану вартість із зазначенням суми бюджетного відшкодування до моменту його отримання проходить від двох до чотирьох років. Бюджетна заборгованість тягнеться з 2011 року. На момент подання позову, в адміністративних судах різних інстанцій знаходилось 18 справ, пов'язаних з бюджетним відшкодуванням. Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником). Згідно з п. 138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Належне документальне оформлення підприємцем операцій з виплат заробітної плати та витрат на відрядження встановлено податковим органом (стор. 33-34 акту перевірки). Звіти на виплату грошей, звіти про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, видаткові касові ордери з підписами працівників є тими належними первинними документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та належними і допустимими доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджують здійснення позивачем витрат на виплату заробітної плати та витрат на відрядження. За приписами п.177.4 ст177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу. В силу п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. На підставі пп.138.8.2 п.138.8, пп. "б" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 витрати на оплату праці та на відрядження включаються до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування… Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв постанову, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів…".

Відповідно до статті 2 частини 2 пунктів 1, 3-5 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно.

Під час розгляду даної справи по суті судом встановлено, що оскаржуване позивачем рішенням прийняте відповідачем всупереч вказаним вище критеріям.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 139 частини 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 125 від 24 травня 2016 року (а.с 4).

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мукачівської ОДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 551,20 грн..

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, Головпоштамт а/с 45, РНОКПП НОМЕР_1) до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Горького, 21 "А", ) про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 11 лютого 2016 року за № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, Головпоштамт а/с 45, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Горького, 21 "А", ) сплачений судовий збір у розмірі 551,20 (пятиста пятдесяти однієї грн. 20 коп.) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 13 березня 2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 15 березня 2019 року.

СуддяОСОБА_3