Справа № 822/1667/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2019 року

Київ

справа №822/1667/16

адміністративне провадження № К/9901/23973/18

адміністративне провадження №К/9901/23976/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційними скаргами Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року (головуючий суддя - Ковальчук А.М., судді: Данилюк У.Т., Божук Д.А.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року (головуючий суддя - Боровицький О.А., судді: Матохнюк Д.Б., Сапальова Т.В.),

а також Міністерства внутрішніх справ України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року (головуючий суддя - Ковальчук А.М., судді: Данилюк У.Т., Божук Д.А.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2017 року (головуючий суддя - Боровицький О.А., судді: Матохнюк Д.Б., Сапальова Т.В.),

у справі № 822/1667/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - ГУ Нацполіції), Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ Нацполіції щодо неподання до МВС України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтвердними документами, які додані до заяви;

- зобов'язати ГУ Нацполіції надіслати до МВС України висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850;

- зобов'язати МВС України розглянути в визначений Законом термін подані ГУ Нацполіції документи стосовно одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, та здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію" має право на отримання одноразової грошової допомоги, як інвалід ІІ групи, у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. На його звернення до ГУ Нацполіції щодо нарахування одноразової грошової допомоги його повідомлено, що питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги поліцейським, які отримали захворювання, травму та поранення через причину інвалідності пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ" відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії в МВС України та Національній поліції України не врегульовано.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ГУ Нацполіції щодо не подання до МВС України у 15-ти денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту), висновку щодо виплати грошової допомоги разом з документами, які додані до заяви. Зобов'язано ГУ Нацполіції надіслати до МВС України висновок щодо виплати грошової допомоги, у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. Зобов'язано МВС України розглянути у визначений Законом термін подані ГУ Нацполіції документи, стосовно одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням II групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII "Про міліцію" (далі - Закон №565-XII), а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, ОСОБА_1 та здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ГУ Нацполіції та МВС України оскаржили його в апеляційному порядку, за результатом перегляду якого ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року та від 1 березня 2017 року відповідно, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ГУ Нацполіції та МВС України подали касаційні скарги, в яких посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги ГУ Нацполіції посилається на те, що позивача за його ж заявою прийнято на службу в поліцію з 7 листопада 2015 року, а тому з моменту призначення позивача на відповідну посаду в поліції він втратив право на отримання одноразової грошової допомоги як працівник міліції та одночасно за умови наявності визначених законодавством підстав може набути право на отримання одноразової грошової допомоги як працівник поліції. Проте, судами попередніх інстанцій вказані обставини до уваги не взяли та незважаючи на те, що питання виплати одноразової грошової допомоги працівникам міліції не відноситься до компетенції органів поліції і тим більше, що позивач взагалі не звертався з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги як працівник міліції, натомість прийнято рішення яким покладено на ГУ Нацполіції обов'язок вчинити дії, що виходять за межі його повноважень.

В касаційній скарзі МВС України зазначило, що позивач з 6 листопада 2015 року був звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 63 «к» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) та з 7 листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції у статусі поліцейського, а тому МВС України не має повноважень розглядати та приймати рішення по призначенню поліцейському одноразової грошової допомоги. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що саме МВС України є уповноваженим органом по призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги поліцейським. Вважає, що фінансування виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції, які проходили службу в поліції, повинно здійснюватися за рахунок асигнувань передбачених у державному бюджеті на зазначені цілі для Національної поліції України.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Вирішуючи позов суди виходили з того, що наказом ГУ Нацполіції №12 о/с від 11 лютого 2016 року майора поліції ОСОБА_1, інспектора роти дорожньо-патрульної служби ГУ Нацполіції, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Відповідно до витягу з наказу ГУ Нацполіції від 23 травня 2016 року № 92о/с «По особовому складу», в часткову зміну пунктів наказу від 11 лютого 2016 року № 12 о/с, вважати майора поліції ОСОБА_1, інспектора роти дорожньо-патрульної служби ГУ Нацполіції, звільненим з 10 травня 2016 року з встановленою вислугою в календарному обчислені - 22 роки 08 місяців 14 днів, з урахуванням пільгової служби - 22 роки 08 місяців 14 днів (а.с.5).

17 червня 2016 року позивачу видано довідку Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії, та встановлено II групу інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

9 серпня 2016 року позивач звернувся до ГУ Нацполіції із заявою щодо нарахування йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ).

Листом ГУ Нацполіції від 18 серпня 2016 року №968/121/29-2016 позивач був повідомлений про те, що відповідно статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 7 листопада 2015 року, передбачено що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання відповідно до підпункту 4 пункту 1 зазначеної статті, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок зазначених причин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач отримав інвалідність внаслідок захворювання, яке мало місце в період проходження служби, тому має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №565-XII та Порядку №850. Проте, в порушення вимог Закону №565-XII та Порядку №850 відповідач не прийняв у позивача документи, не сформував пакет документів, зокрема, не надав висновок щодо нарахування одноразової грошової допомоги, та не передав їх на розгляд МВС України чим порушив права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів вважає частково помилковими вказані висновки судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 7 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21 жовтня 2015 року затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Дана постанова набрала законної сили 31 жовтня 2015 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Разом з тим, за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII встановлено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97- 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

За правилами пункту 1 розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 2 розділу IV Порядку № 4).

Таким чином, як Порядком № 850, так і Порядком № 4 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов'язане, відповідно до Порядку № 850 - з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відповідно до Порядку № 4 - з проходженням служби в поліції.

Разом з тим, в законодавстві була наявна прогалина щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, оскільки не було визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, які після звільнення з органів внутрішніх справ продовжили службу в Національній поліції та яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але під час служби в органах поліції або після звільнення з цих органів.

Вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, Верховний Суд, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, якими визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності виникає з дати встановлення втрати працездатності за довідкою МСЕК, а реалізація цього права здійснюється за останнім місцем служби особи, робить висновок, що виплата такої допомоги має здійснюватися органами Національної поліції на підставі норм Закону № 580-VIII та у відповідності до Порядку № 4.

Про обґрунтованість такого висновку суду свідчать і подальші зміни в законодавстві, що регулює спірні правовідносини.

Так, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 12 вересня 2016 року № 916 «Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», яким пункт 5 розділу I Порядку № 4 доповнено підпунктом 4 стосовно випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога. За його змістом встановлення інвалідності поліцейському внаслідок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, є також обставиною, за якої поліцейському призначається одноразова грошова допомога.

Крім того, задля усунення прогалини в законодавстві 8 червня 2017 року було прийнято Закон України № 2097 «Про внесення змін до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському», яким право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності розповсюдили також на поліцейських, у яких втрата працездатності настала внаслідок захворювання або поранення, отриманого внаслідок виконання завдань міліції або під час проходження служби в органах внутрішніх справ. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, який набрав чинності 12 липня 2017 року, установлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених у пунктах 3-6 частини першої статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом.

Поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про національну поліцію», виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку №4.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 7 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до ГУ Нацполіції, тобто, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону № 580-VIII, а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4. Отже належним органом, до якого позивач мав звернутися з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги та до повноважень якого належить розгляд такої заяви, є ГУ Нацполіції.

Таким чином, Міністерство внутрішніх справ України не має повноважень розглядати та приймати рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Проте, суди попередніх інстанцій на вказане уваги не звернули і безпідставно поклали на ГУ Нацполіції обов'язок подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок про виплату одноразової грошової допомоги позивачу, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача слід задовольнити позовні вимоги частково, зобов'язавши ГУ Нацполіції розглянути заву (рапорт) позивача відповідно до вимог Порядку №4.

Відповідно до частини першої та третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на наведене, судові рішення відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 345, 351, 356 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 1 березня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області щодо не розгляду заяви (рапорту) ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням IІ групи інвалідності відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик

Л.Л. Мороз,

Судді Верховного Суду