Справа № 540/132/19
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/132/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Собчук Є.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Панчука М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (далі - відповідач, Управління), у якій просить:

- визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області з мотивів, викладених в листі від 19 липня 2018 року про відмову у визнанні статусу ОСОБА_1 як особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни прирівняної до особи з інвалідністю внаслідок війни І групи, відмови у видачі йому бланка-вкладки до посвідчення "Інвалід війни" та витребування від нього архівної довідки про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни протиправною;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області видати ОСОБА_1 бланк-вкладку до посвідчення "Інвалід війни", що посвідчує статус відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та забезпечити надання встановлених законодавством пільг;

- стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо надання пільг відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та вклеювання бланка-вкладки до посвідчення "Інвалід війни". Однак, листом від 19.07.2018 р. Управління фактично відмовило у видачі вкладки та вказало на необхідність надання архівної довідки про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни. Вважає бездіяльність відповідача щодо невидачі бланка-вкладки та витребування архівної довідки протиправними, оскільки позивач відповідає вимогам ч.6 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме: є особою з інвалідністю внаслідок війни II групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та досяг 85-річного віку. До того ж статус учасника бойових дій у період Другої світової війни ОСОБА_1 підтверджується посвідченням, а тому вимога про надання архівної довідки є незаконною. Зазначає, що своєю бездіяльністю Управління порушило права позивача, визначені Конституцією та Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", чим завдало моральної шкоди у вигляді душевних та фізичних страждань.

Ухвалою від 17.01.2019 р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недоліками позовної заяви та надано позивачу строк для їх усунення.

Позивач у встановлений суддею строк усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 04.02.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 25.02.2019 р. о 10:00 год.

20.02.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що положення ч.6 ст.12 та ч.6 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" поширюють свою дію не на всіх учасників бойових дій, а лише на їх визначену групу, а тому для правильного вирішення питання підлягає встановленню факт участі ОСОБА_1 як військовослужбовця у бойових діях в складі діючої армії у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років та війни 1945 року з імперіалістичною ОСОБА_2 . З огляду на це позивачу запропоновано надати архівну довідку про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни, однак жодних документів не надано. Вважає, що при відмові у надання бланка-вкладки до "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" відповідач діяв обґрунтовано та у відповідності до законодавства України. Вказує, що вимога щодо стягнення з відповідача компенсації за заподіяну моральну шкоду у розмірі 50000 грн. є необґрунтованою, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Ухвалою від 25.02.2019 р. за клопотаннями сторін відкладено розгляд справи на 13.03.2019 р. на 13:00 год.

13.03.2019 р. від позивача та його представника надійшли відповіді на відзив, згідно з якими просять не приймати до уваги відзив Управління, оскільки доводи відповідача не спростовують позовні вимоги. Так, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто йому вже виповнилось 86 років, в період Другої світової війни ОСОБА_1 був сином 282 полку з дислокацією в м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області і під час бойових дій отримав поранення. Зазначають, що копія паспорта для підтвердження віку позивача та копія посвідчення, яким підтверджено факт віднесення ОСОБА_1 до осіб з інвалідністю ІІ групи Великої Вітчизняної війни з числа учасників бойових дій, є у відповідача, а тому витребування архівної довідки є протиправним. Позивач з урахуванням положень ч.3 ст.23 ЦК України та характеру порушення Управлінням прав, глибини душевних та фізичних страждань визначив розмір моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, вказаних у позові та відповіді на відзив.

13.03.2019 р. від представника відповідача надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв`язку з відпусткою головного спеціаліста-юрисконсульта, яка є представником управління в судах, в задоволенні якої відмовлено протокольною ухвалою від 13.03.2019 р.

З огляду на належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, та у зв`язку з повторною неявкою представника Управління в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника суб`єкта владних повноважень на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 03.06.2004 р.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 19.07.2018 р. № 01-20/2887 на неодноразові звернення ОСОБА_1 стосовно права на пільги відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" повідомлено, що для отримання бланка-вкладки до посвідчення "Інвалід війни", що надає право на пільги, встановлені законодавством України для осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи, необхідно надати архівну довідку про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни.

08.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою щодо роз`яснення до якого органу необхідно звернутись для отримання архівної довідки, щодо можливості самостійного витребування відповідачем зазначеної довідки.

Листом від 09.08.2018 р. за № 01-20/3140 позивача повідомлено, що для отримання архівної довідки про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни необхідно звернутись до Новокаховського міського військового комісаріату.

Позивач вважає, що має право на отримання бланка-вкладки до посвідчення "Інвалід війни", що надає право на пільги, встановлені законодавством України для осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи, а витребування архівної довідки про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни є протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Правовий статус ветеранів війни визначено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ).

Відповідно до ст.1 Закону № 3551-ХІІ Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Приписами ст.2 Закону № 3551-ХІІ передбачено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни. Нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Статтею 4 Закону № 3551-ХІІ встановлено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Тобто, даною статтею ветеранів війни розділено на три групи: 1) учасники бойових дій; 2) особи з інвалідністю внаслідок війни; 3) учасники війни.

В подальшому у статтях 5, 6, 7, 8 Закону № 3551-ХІІ надається визначення хто саме є учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни та учасниками війни.

Таке розділення законодавцем на групи ветеранів війни пов`язане з наданням пільг та гарантій їх соціального захисту в залежності від того є особа учасником бойових дій, особою з інвалідністю чи учасником війни.

Пільги та гарантії соціального захисту вищевказаних осіб встановлено розділом ІІІ Закону № 3551-ХІІ, а саме: ст.12 - для учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них; ст.13 - для осіб з інвалідністю внаслідок війни; ст.14 Закону № 3551-ХІІ - для учасників війни.

Тобто, пільги, встановлені ст.13 Закону № 3551-ХІІ, стосуються безпосередньо осіб з інвалідністю внаслідок війни, вичерпних перелік яких наведено у ст.7 Закону № 3551-ХІІ, про що чітко вказано у ч.1 ст.13 Закону № 3551-ХІІ.

Положеннями ч.6 ст.13 Закону № 3551-ХІІ передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, надаються пільги, передбачені цією статтею для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.

Таким чином, умовами для застосування цієї норми є: 1) наявність у особи інвалідності внаслідок війни ІІ чи ІІІ групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни; 2) досягнення особою 85 років і більше.

Згідно ст.5 Закону № 3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідає вказаним критеріям, оскільки відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 виповнилося 85 років ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 01.02.2010 р. Кельменецьким УПСЗН, позивач є інвалідом внаслідок війни ІІ групи.

Факт того, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи з числа учасників бойових дій у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років, якому виповнилося 85 років, та який під час воєнний дій отримав поранення рук, ніг, живота, голови встановлено також і постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 р. у справі № 821/386/18, яка набрала законної сили 21.08.2018 р.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому доводи відповідача, викладені у листі від 19.07.2018 р. № 01-20/2887, про необхідність надання позивачу для отримання бланка-вкладки до посвідчення "Інвалід війни" довідки про безпосередню участь в бойових діях у період Другої світової війни ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм ст.13 Закону № 3551-ХІІ та є протиправними, так як позивач має статус інваліда війни ІІ групи, який не скасовано та не заперечуються відповідачем, а ч.6 ст.13 Закону № 3551-ХІІ не передбачає такої вимоги для її застосування як надання особою з інвалідністю довідки про безпосередню участь у бойових діях.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302 (далі - Положення № 302).

Пунктом 2 Положення № 302 визначено: посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 3 Положення № 302 передбачено, що відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

Згідно з абз.2 п.7 Положення № 302 (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) "Посвідчення інваліда війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

"Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності (п.10 Положення № 302).

Як вже зазначалося, 01.02.2010 р. ОСОБА_1 . Кельменецьким УПСЗН видано посвідчення "Інвалід війни" серії НОМЕР_2 , яке є безтерміновим та дійним на всій території України.

Дане посвідчення видано на підставі довідки Обласної МСЕК м.Чернівці від 28.01.2010 р. серії ПОВ № 029150, відповідно до висновків якої ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - поранення, пов`язане з бойовими діями під час Великої Вітчизняної війни.

Аналогічно, згідно довідки до акта огляду Херсонської МСЕК серії 10 ААА № 237652 від 17.10.2012 р. позивач має ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - поранення, пов`язане з бойовими діями в період Великої Вітчизняної війни.

Пунктом 7-2 Положення № 302 передбачено, що учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, працівниками відповідних органів соціального захисту населення за місцем проживання громадянина на правій внутрішній стороні посвідчення вклеюється новий бланк-вкладка, яка завіряється відповідно до пункту 8 цього Положення.

При заповненні посвідчення записи "ким видано", "прізвище, ім`я, по батькові" роблять без скорочень. Прописом зазначається група інвалідності, дата видачі посвідчення, а також (на правій внутрішній стороні у правому верхньому куті) пункт і стаття Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якого установлено статус. Особистий підпис власника і його фотокартки скріплюються печаткою органу, який видав посвідчення. Записи у посвідченні завіряються підписом керівника органу соціального захисту населення або іншого органу, який видав посвідчення, і скріплюються печаткою (п.8 Положення № 302).

З аналізу даних правових норм слідує, що особам, вказаним у п.7-2 Положення № 302, не видається бланк-вкладка, а вклеюється бланк-вкладка на правій внутрішній стороні посвідчення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виповнилось 86 років, він має інвалідність ІІ групи з числа учасників бойових дій у період Другої світової війни, проживає у м.Нова Каховка, а тому Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області зобов`язано було вклеїти новий бланк-вкладку на правій внутрішній стороні посвідчення "Інвалід війни", оскільки позивач відповідає вимогам, встановленим ч.6 ст.13 Закону № 3551-ХІІ.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.п.2-4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 заявлено вимогу щодо видачі бланка-вкладки до посвідчення "Інвалід війни" у відповідності до ч.6 ст.13 Закону № 3551, однак вказаний бланк-вкладка не підлягає видачі, а має бути вклеєний працівниками відповідних органів соціального захисту населення за місцем проживання громадянина, а записи у ньому мають бути завірені підписом керівника органу соціального захисту населення та скріплені печаткою згідно з вимогами п.8 Положення № 302.

Тому суд вважає, що належним способом захисту прав та інтересів позивача є визнання протиправною бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області щодо невклеювання на правій внутрішній стороні посвідчення нового бланка-вкладки, передбаченого п.7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302, та зобов`язати відповідача вчинити дії, передбачені п.7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302.

Щодо позовної вимоги про стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 5 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що звертається до суду із таким позовом.

За змістом ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі є громадянин України ОСОБА_1 , який є інвалідом війни ІІ групи з числа учасників бойових дій у період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років та є ветераном праці, якому виповнилось 86 років, та який під час воєнних дій отримав поранення рук, ніг, живота та голови.

З огляду на похилий вік позивача та його поганий стан здоров`я, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04), "Харук та інші проти України" (заява № 703/05 та 115 інших заяв)) та встановлення протиправної бездіяльності відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди у 2000 грн., суд бере до уваги систематичний характер протиправних дій відповідача, пов`язаних з безпідставними відмовами позивачу у встановленні пільг та соціальних гарантій, передбачених законодавством України, як інваліду війни, що змушує позивача звертатися до судових органів з відповідними позовами, прибувати у судові засідання з м.Нова Каховка до м.Херсона, відстань між якими становить 84,9 км; ступінь його душевних хвилювань та фізичних страждань внаслідок бездіяльності відповідача.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул.Історична, 18, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул.Історична, 18, ) щодо невклеювання на правій внутрішній стороні посвідчення нового бланка-вкладки, передбаченого п.7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул.Історична, 18, ) вчинити дії, передбачені п.7-2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул.Історична, 18, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 березня 2019 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 112030500