Справа № 140/2724/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2724/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача Тізенберг О.М.,

представника відповідача-1 Колодій І.В.,

представника відповідачів-2,3 Петрунів Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного комунального підприємства "Луцьктепло" до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області про визнання протиправною та скасування постанови від 26.10.2017 ВП № 54359472 про стягнення виконавчого збору та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" (далі - ДКП "Луцьктепло", позивач) звернулось з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Перший відділ ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКС України у Волинській області, відповідач - 2) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 26.10.2017 ВП № 54359472 та зобов'язання повернути з Державного бюджету виконавчий збір в розмірі 324770,98 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2019 відкрито провадження в даній справі та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 10:30 год. 08.02.2019 (а. с. 1). 08.02.2019 у зв'язку з необхідністю одержання нових доказів оголошено перерву у розгляді справи до 10:30 год. 18.02.2019, а в подальшому за клопотанням представника позивача оголошено перерву у розгляді справи до 10:30 26.02.2019 (а. с. 92-93, 113).

Ухвалою суду від 26.02.2019 залучено до участі у справі співвідповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області (далі - УДКС України у м. Луцьку Волинської області, відповідач - 3) розгляд справи відкладено на 14:00 год. 12.03.2019 (а.с. 120-121).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у відповідача-1 перебував наказ Господарського суду Волинської області від 29.07.2016 № 903/333/16-1 про примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 29.07.2016 про стягнення з ДКП «Луцьктепло» на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» 16249404,95 грн. заборгованості, 2139571,77 грн. пені, 150905,26 грн. процентів річних, 792389,53 грн. збитків завданих інфляцією, 164843,25 грн. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

Позивач вказане рішення суду виконував в добровільному порядку і до винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження залишок боргу по рішенню суду становив 3247709,81 грн.

27.09.2017 ухвалою Господарського суду Волинської області було затверджено мирову угоду між ДКП «Луцьктепло» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз», відповідно до якої сторони дійшли згоди про те, що боржник зобов'язується повернути борг стягувачу впродовж 12 місяців, починаючи з 01.10.2017 по 31.09.2018, а стягував в свою чергу має вжити заходів по закінченню виконавчого провадження № 54359472.

26.10.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 54359472 на підставі пункту 2 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, 26.10.2017 державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області винесено постанову ВП № 54359472 про стягнення виконавчого збору з ДКП «Луцьктепло» в сумі 324770,98 грн. Цього ж дня винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 26.10.2017 ВП № 55008754.

В ході виконання постанови від 26.10.2017 про стягнення виконавчого збору державним виконавцем були списані кошти в сумі 324770,98 грн. з рахунку ДКП «Луцьктепло». Позивач зазначає, що такі кошти списані з його рахунку безпідставно, оскільки державний виконавець не скористався правом застосування заходів примусового характеру до позивача, які передбачені статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач зазначає, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. Проте, державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області, а тому вважає, що в останнього були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки кошти в сумі 324770,98 грн. були списані відповідачем-1 неправомірно, тому підлягають поверненню відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787).

Враховуючи наведене просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача-1 у відзиві на позов (а.с. 57-63) позовні вимоги заперечила з тих підстав, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» за вих. № 548/0606 від 20.07.2017 було подано до Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Волинської області від 15.08.2016 № 903/333/16-1 про стягнення з ДКП «Луцьктепло» на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» залишку боргу в розмірі 3247709,81 грн.

Зазначені обставини спростовують факт сплати боржником ДКП «Луцьктепло» на користь стягувача в добровільному порядку коштів за виконавчим документом до відкриття виконавчого провадження.

21.07.2017 старшим державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Колодій І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 54359472).

24.10.2017 стягувач звернувся до Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі ухвали Господарського суду Волинської області від 27.09.2017 № 903/333/16 про затвердження мирової угоди та 26.10.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з пунктом 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а також винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Оскаржувана постанова про стягнення з боржника виконавчого збору (ВП № 54359472) була винесена 26.10.2017 після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження згідно з пунктом 2 статті 39 Закону, тобто у чіткій відповідності до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 54359472 існували законні підстави для її винесення.

При цьому, відповідач-1 зазначає, що виконавче провадження № 55008754, яке відкрито на підставі постанови від 26.10.2017 ВП № 54359472 про стягнення виконавчого збору з ДКП «Луцьктепло», завершене на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з списанням коштів із рахунків ДКП «Луцьктепло» та перерахування коштів платіжним дорученням № 160 від 16.01.2018 до державного бюджету за призначенням платежу: виконавчий збір.

Відповідач-1 зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вчиняв дії в межах виконавчого провадження. Враховуючи наведене, вказує на те, що у державного виконавця не було підстав повертати кошти з державного бюджету так як виконавче провадження № 55008754 завершене 12.01.2018 з примусового стягнення з ДКП «Луцьктепло» виконавчого збору. Вказана постанова не оскаржувалася.

Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідач -2 у відзиві на позов (а.с. 66-68) проти позову заперечив та зазначив, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів визначена Порядком № 787.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява позивач та подання контролюючого органу про повернення помилково або надміру сплачених до бюджету коштів до ГУ ДКС у Волинській області не надходили.

При цьому, звертає увагу на те, що норм діючого законодавства не передбачають повернення помилково або надміру сплачених до бюджету коштів у спосіб судового зобов'язання органів Казначейства здійснити таке повернення. Органи Казначейства не є розпорядниками коштів Державного бюджету України, а здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, не мають права втручатися у їх діяльність та не уповноважені самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування. Визначення наявності підстав для повернення коштів з державного та місцевого бюджетів є виключними повноваженнями контролюючих органів.

ГУ ДКС у Волинській області своїми діями не порушувало прав та інтересів позивача, відтак просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач у запереченні на відзив відповідача-1 (а.с. 77-79) не погоджується з аргументами відповідача, свої позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач-2 у відзиві на позов (а.с. 127-129) позовні вимоги заперечує та зазначає, що визначення наявності підстав для повернення коштів з державного та місцевого бюджетів є виключними повноваженнями контролюючих органів. Заяви позивача та подання контролюючого органу про повернення помилково або надміру сплачених до бюджету коштів до ГУ ДКС у Волинській області не надходили. Просить в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, вказаних у відзивах на позов, просили у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області перебувало виконавче провадження № 54359472 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області від 29.07.2016 № 903/333/16-1 про стягнення з ДКП «Луцьктепло» на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» 16249404,95 грн. заборгованості, 2139571,77 грн. пені, 150905,26 грн. процентів річних, 792389,53 грн. збитків завданих інфляцією, 164843,25 грн. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

15.08.2016 року на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 29.07.2016 було видано наказ №903/333/16-1 на залишок боргу 3247709,81 грн.

21.07.2017 старшим державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Колодій І.В. відкрито виконавче провадження ВП № 54359472 щодо виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/333/16-1 від 15.08.2016.

27.09.2017 ухвалою Господарського суду Волинської області у справі № 903/333/16затверджено мирову угоду між ДКП «Луцьктепло» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз», відповідно до якої сторони дійшли згоди про те, що боржник зобов'язується пеню, проценти річних, збитки завдані інфляцією, витрати поязанів з оплатою судового збору в сумі 3247709,81 повернути стягувачу впродовж 12 календарних місяців, починаючи з 01.10.2017 по 31.09.2018, а стягував в свою чергу має вжити заходів по закінченню виконавчого провадження № 54359472.

26.10.2017 старшим державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Колодій І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 54359472 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/333/16-1 від 15.08.2016 на підставі пункту 2 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

26.10.2017 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Колодій І.В. було винесено постанову № 54359472 про стягнення виконавчого збору з ДКП "Луцьктепло" в сумі 324 770,98 грн. на користь Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, яку виокремлено в окреме виконавче провадження.

Також 26.10.2017 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Колодій І.В. винесено постанову про відкриття провадження № 55008754 з примусового виконання постанови № 54359472, виданої 26.10.2017 Першим відділом Державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області про стягнення з ДКП «Луцьктепло» на користь Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області виконавчого збору в сумі 324770,98 грн.

26.10.2017 старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Колодій І.В. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №55008754 до зведеного виконавчого провадження №54355312.

02.11.2017 цим же державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (ДКП "Луцьктепло").

В ході дії арешту з рахунку ДКП "Луцьктепло" було списано кошти в сумі 324 770,98 грн. на користь Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області, що не заперечується учасниками справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а й відповідно до інших законів, які є обов'язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов'язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Колодій І.В. 26.10.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 54359472 на підставі пункту 2 частини першої статті 39, статті 40 Закону № 1404-VIII, у зв'язку з затвердженням судом мирової угоди між боржником і стягувачем та повернуто наказ стягувачу.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом № 1404-VІІІ, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З аналізу вищенаведених норм слідує, що частинами першою та другою статті 27 Закону № 1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору.

Так обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Крім того, статтею 27 Закону № 1404-VIII чітко визначено, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Отже, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Як встановлено судом, 26.10.2017 старшим державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області Колодій І.В. 26.10.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 54359472 на підставі пункту 2 частини першої статті 39, статті 40 Закону № 1404-VIII, у зв'язку з затвердженням судом мирової угоди між боржником і стягувачем і повернуто наказ стягувачу та в цей же день винесено постанову № 54359472 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 324770,98 грн.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 26.10.2017 (станом на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання виконавчого наказу Господарського суду Волинської області № 903/333/16-1 виданого 15.08.2016.

Державним виконавцем не здійснювались дії щодо фактичного, примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/333/16-1 від 15.08.2016 про стягнення з боржника залишку суми боргу.

Вказану обставину підтвердив державний виконавець і в судовому засіданні.

Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 54359472 винесена на підставі пункту 2 частини першої статті 39, статті 40 Закону № 1404-VIII, у зв'язку з затвердженням судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що станом на 26.10.2017 у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови № 54359472 про стягнення з ДКП «Луцьктепло» виконавчого збору в розмірі 324770,98 грн.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Тобто, у постанові про закінчення виконавчого провадження, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору.

Вказане також підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично була стягнута на користь стягувача.

У даному випадку сума боргу стягнута в результаті затвердженої мирової угоди, а не вчинення примусових виконавчих дій.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.02.2018 у справі № 910/1587/13.

Відтак на думку суду, державний виконавець всупереч вимогам чинного законодавства виніс постанову від 26.10.2017 ВП № 54359472 про стягнення виконавчого збору.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в ході судового розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена із порушенням вимог статей 27, 42 Закону № 1404-VIII, а тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Також на підтвердження вказаного суд зазначає наступне.

Як було вище зазначено виконавчий збір є винагородою державного виконавця за примусове виконання рішення. Тобто, за своїм змістом стаття 27 Закону № 1404-VIII встановлює та розділяє дві підстави для стягнення виконавчого збору при примусовому виконанні рішення майнового характеру, а саме: 1) фактичне виконання рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

У даному випадку в межах вказаного виконавчого провадження виконавчих дій фактично проведено не було за виключенням постанови про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого наказу Господарського суду Волинської області №903/333/16-1 від 15.08.2016.

Тому, на думку суду стягнення виконавчого збору при виконанні рішень майнового характеру лише за фактом відкриття провадження із загальної вартості майна, що підлягає стягненню без його реального виконання, та обрахування зазначеної суми від фактично стягнутих сум суперечить частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII.( в редакції Закону на момент спірних правовідносин).

Також суд звертає увагу на таку обставину.

Відповідно до статті 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За змістом вказаної норми витрати понесені виконавчою службою при примусовому виконанні рішення можуть бути включені до витрат виконавчого провадження та стягнуті із боржника. Тобто, в будь-якому випадку органи виконавчої служби мають можливість на компенсацію витрат, здійснених в межах виконавчого провадження.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідачів - 2, 3 повернути ДКП «Луцьктепло» з Державного бюджету України виконавчий збір в розмірі 324770,98 грн., то вона до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок № 787.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані. Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090000) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету 24060300) відповідного бюджету.

При цьому, відповідно до статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства органи Казначейства не є розпорядниками коштів Державного бюджету України, а здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, не мають права втручатися у їх діяльність та не уповноважені самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування. Визначення наявності підстав для повернення коштів з державного та місцевого бюджетів є виключними повноваженнями контролюючих органів.

В даному випадку кошти до Державного бюджету перераховувалися відповідачем-1.

Законодавством встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів.

З вищенаведеного слідує, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.

З матеріалів справи слідує, що списані з рахунку ДКП «Луцьктепло» кошти в сумі 324770,98 грн. згідно з платіжним дорученням від 16.01.2018 № 160 були зараховані на рахунок УДКС України у м. Луцьку Волинської області, який обслуговує Перший відділ Державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області.

На даний час позивачем оспорюється правомірність винесеної відповідачем-1 постанови про стягнення виконавчого збору. З приводу повернення платежів до відповідачів позивач не звертався і будь-яких рішень з цього приводу органами Казначейства не приймалося.

Тобто, суд вважає, що на даний час право позивача на повернення вказаних сум не порушено відповідачами-2,3, а тому вимога про зобов'язання відповідачів повернути виконавчий збір є передчасною та задоволенню не підлягає.

Суд здійснює захист порушеного права, а не права, яке може бути порушено в майбутньому.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду є наявність у позивача порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень. В такому випадку порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що дозволить відновити таке порушене право.

В даному випадку, позивач звернувся за захистом прав, які жодним чином відповідачами-2,3 не порушені.

Протилежного судом не встановлено.

Відповідно до вимог статей 139, 244, 246 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує розподіл між сторонами судових витрат.

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 6633,56 грн., який сплачений відповідно до платіжних доручень від 28.11.2018 № 3857 та від 09.01.2019 № 33 (а. с. 2, 50).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про відшкодування на користь ДКП «Луцьктепло» за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу ДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області судового збору в розмірі 4871,56 грн. сплаченого згідно з платіжним дорученням від 09.01.2019 № 33 (а. с. 50) (пропорційно до задоволених позовних вимог), решту витрат по сплаті судового збору повинен нести позивач.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 268, 287, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Колодій Іванни Василівни від 26.10.2017 ВП № 54359472 про стягнення виконавчого збору в розмірі 324770,98 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на користь Державного комунального підприємства "Луцьктепло" судові витрати в розмірі 4871,56 грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят одна гривня 56 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" (43010, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Гулака Артемовського, 20, ).

Відповідач-1: Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а, ).

Відповідач-2: Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43021, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ).

Відповідач-3: Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області (43021, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 18 березня 2019 року.