Справа № 689/2134/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 689/2134/18
РІШЕННЯ

іменем України

15 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якій просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо відмови мені у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для індивідуального садівництва за межами населених пунктів на території Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області;

зобов'язати повторно Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області розглянути клопотання щодо надання мені дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для індивідуального садівництва за межами населених пунктів на території Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.06.2018 звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для індивідуального садівництва за межами населених пунктів на території Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області.

Проте, листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №М-7230/0-5117/0/95-18 з інформацією про те, що обрана земельна ділянка складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори).

Позивач вважає вказані і дії відповідача щодо відмови у виготовлені проекту землеустрою протиправними, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

01.02.2019 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, зі змісту якого останній заперечує проти задоволення позову та зазначає, що відповідальним спеціалістом землеустрою та охорони земель Головного управління було опрацьовано матеріали позивача та підготовлена відповідь від 06.07.2018 № М-7230/0-5117/0/95-18, що земельна ділянка, з приводу якої звертається позивач, складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори). Виробництво та переробка сільськогосподарської продукції на даному виді угідь не передбачається.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву також стверджує, що у Головного управління були наявні правові підстави для відмови позивачу в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, у зв'язку з невідповідністю місця розташування спірної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як це прямо передбачено у ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 06.06.2018 року звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для індивідуального садівництва за межами населених пунктів на території Правдівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області.

На своє звернення позивач отримав від Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області лист від 06.07.2018 № М-7230/0-5117/0/95-18 з інформацією про те, що задовольнити клопотання ОСОБА_1 немає можливості, оскільки земельна ділянка, з приводу якої звертається позивач, складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори). Виробництво та переробка сільськогосподарської продукції на даному виді угідь не передбачається.

Не погодившись із такою відповіддю позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Пунктом "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частинами 1-3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,00 га.

За змістом ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як встановлено з листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №М-7230/0-5117/0/95-18 від 06.07.2018 року, підставою відмови у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою вказано ту обставину, що обрана земельна ділянка складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори).

Проте, жодних доказів на підтвердження того, що обрана земельна ділянка складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори) відповідачем до суду надано не було.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться відповіді на запити позивача щодо встановлення факту розміщення на бажаній позивачем земельній ділянці господарських будівель та споруд (господарських дворів).

Так, згідно листа Правдівської сільської ради від 07.09.2018 року №518 господарські будівлі та споруди (господарські двори) на обраній земельній ділянці відсутні.

Листом відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Ярмолинецької РДА від 04.10.2018 року №17-07/172/2018 надано інформацію, що на зазначену земельну ділянку вихідні дані (містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва) відділом не видавались.

Відповідно до листа КП "Ярмолинецьке бюро технічної івентаризації" Ярмолинецького району Хмельницької області від 14.08.2018 року №891 згідно архівних даних інформація щодо наявності чи відсутності господарських будівель та споруд на обраній позивачем земельній ділянці відсутня.

Таким чином, суд вважає недоведеним той факт, який у свою чергу і став підставою для відмови позивачу, що бажана позивачем земельна ділянка складається виключно із несільськогосподарських угідь - господарських будівель та споруд (господарські двори), оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин, які стали підставою для відмови позивачу у виготовлені проекту землеустрою.

Надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору і статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним".

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, суд вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області протиправно та необґрунтовано відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею біля 0,12 га, з метою подальшої передачі її у власність для ведення індивідуального садівництва за межами населених пунктів Правдівської сільської ради, Ярмолинецького району, Хмельницької області, не надавши жодних доказів чи обґрунтувань щодо підстав, які передбачені законодавством, для відмови у наданні такого дозволу.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, в супереч зазначених вимог відповідачем не було доведено правомірність прийнятого рішення, як і не було надано жодних доказів на підтвердження підстав з яких позивачу було відмовлено у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

При цьому, позивач надав суду документи, які спростовують твердження відповідача щодо підстав, які слугували для прийняття рішення про відмову у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх взаємному зв'язку та сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки позивач на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, викладені у листі від 06.07.2018 року №М-7230/0-5117/0/95-18, щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею біля 0,12 га, з метою подальшої передачі її у власність для ведення індивідуального садівництва за межами населених пунктів Правдівської сільської ради, Ярмолинецького району, Хмельницької області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2018 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею біля 0,12 га, з метою подальшої передачі її у власність для ведення індивідуального садівництва за межами населених пунктів Правдівської сільської ради, Ярмолинецького району, Хмельницької області.

Судові витрати між сторонами розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (вул. Молодіжна, 31, Правдівка, Ярмолинецький район, Хмельницька область, 32130 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39767479)

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_3
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_3