Справа № 398/15/19
Суддя: Ніколаєв М. В.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/15/19
Провадження №: 2-а/398/21/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" березня 2019 р., Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі головуючого судді Ніколаєва М.В.,

з участю секретаря судового засідання Василяки І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник адвокат Ковальов Андрій Ігорович до старшого інспектора ВБДР УПП в Кіровоградській області ДПП капітана поліції Онищенка Ярослава Петровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача вернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.12.2018 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 021237, відповідно до якої позивача, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме, що останній 05.12.2018 року о 12 год. 15 хв. на автодорозі М-04 «Знам'янка-Луганськ-Ізварино» керуючи транспортним засобом «Lexus RX 350», д.н. НОМЕР_1, не пред'явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 а, п.2.1 ПДР України. Однак, зазначені в постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки позивач пред'явив відповідачу для перевірки вказані документи, але відповідач зазначив, що на позивача законодавством покладено обов'язок передати в руки відповідачу посвідчення водія. Відповідач позбавив позивача можливості скористуватися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також відповідач порушив вимоги, щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, позивач вважає, що відсутня сама подія вчинення правопорушення, у зв'язку з чим просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 021237 від 05.12.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1

Представник позивача просить поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з вказаним позовом, який пропущений з поважних причин, а саме через хворобу та не можливість вчасного звернення за юридичною консультацією.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягає на позовних вимогах, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки не повідомив. Надіслав на адресу суду відзив, в якому він проти задоволення позову заперечив з тих підстав, що постанова є законною та обґрунтованою, вважає, що він на законних підставах зупинив позивача, який в порушення вимог чинного законодавства відмовився надавати йому документи, чим порушив положення ст.126 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. У зв'язку з викладеним, суд вважає за можливе здійснювати розгляд адміністративної справи без участі позивача, у зв'язку з заявою його представника, та без участі відповідача, у зв'язку з неповажністю причин неприбуття в судове засідання, про проведення якого останній був повідомлений належним чином, за наявними письмовими матеріалами справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серія ВР № 021237 від 05.12.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України та прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с. 12).

Згідно вказаної постанови, позивач 05.12.2018 року о 12 год. 15 хв. на автодорозі М-04 «Знам'янка-Луганськ-Ізварино» керуючи транспортним засобом «Lexus RX 350», д.н. НОМЕР_1, не пред'явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 а, п.2.1 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Беручи до уваги той факт, що позивач ОСОБА_1 оскаржувану постанову серії ВР № 021237 від 05.12.2018 року отримав 11.12.2018 року, однак через хворобу не мав можливості на вчасне звернення за юридичною консультацією, що підтверджується випискою епікризу № 12364 від 11.12.2018 року, суд вважає за можливе поновити позивачу строк звернення до суду як пропущений з поважних причин.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд не погоджується з його твердженнями в частині порушення відповідачем вимоги щодо процедури розгляду справи, передбачених ст.ст.278, 279 КУпАП.

Позивач у справі, стверджуючи, що відповідач незаконно розглянув справу та виніс оскаржувану постанову на місці зупинки транспортного засобу, посилається (зокрема) на рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.05.2015 № 5-рп/2015 (справа №1-11/2015).

Суд погоджується з позивачем в тому, що вказане Рішення дійсно регулює правовідносини, що склалися у зв'язку з розглядом даної справи, а тому підлягає застосуванню у даному випадку. Проте, системним тлумаченням висновків даного Рішення у їх взаємозв'язку з діючим законодавством України, суд доходить до протилежного позиції позивача висновку, що вказаним Рішенням позивачу якраз надано право здійснювати розгляд справи та винесення постанови про адміністративне правопорушення на місці його скоєння.

При цьому суд виходить з наступного:

Як зазначено у абз.1 п.2.2 даного Рішення, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

При цьому, згідно абз.6 п.2.2 цього ж Рішення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Згідно абз.1 п.2.3 цього ж Рішення, у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. (…) Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно абз.3 п.2.3 вищевказаного Рішення, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у вказаному Рішенні Конституційного Суду України прямо зазначається, що КУпАП у ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП передбачено ряд випадків, коли справа про адміністративне правопорушення може розглядатися у скороченому (згідно абз.3 п.2.3) порядку безпосередньо на місці його вчинення і такий розгляд не є порушенням прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому, у п.2.2 даного Рішення у переліку статей, за якими може бути проведено розгляд справи у спрощеному провадженні на місці вчинення правопорушення (передбачених ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП), не зазначено (зокрема) ст.126 КУпАП, за якою винесено постанову у відношенні позивача.

Однак, суд приймає до уваги той факт, що вказане рішення Конституційного Суду України винесено 26.05.2015 року і, що є очевидним, стосується редакції Кодексу України, яка діяла на момент його винесення, тобто станом на 26.05.2015 року.

При цьому, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року, до ст.258 КУпАП внесено зміни та вказану статтю доповнено ч.2 наступного змісту: "Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі".

Таким чином, суд доходить до висновку, що після винесення вищевказаного рішення Конституційного Суду України, Законом України розширено перелік випадків, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Вказане жодним чином не спростовує та повністю відповідає висновкам Конституційного Суду України, викладеним у абз.1 п.2.3 вказаного Рішення, як в цілому, так (зокрема) і в частині того, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення у спрощеному провадженні зазначено у ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП і що їх перелік може бути визначений виключно Законом.

На підстави викладеного, суд доходить до висновку, що позиція позивача з приводу того, що відповідач розглянув справу та виніс оскаржувану постанову на місці скоєння правопорушення з порушенням вимог закону, не відповідає вимогам ч.2 ст.258 КУпАП та правовим позиціям Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року (справа №1-11/2015).

З цих же міркувань суд доходить до висновку про необґрунтованість посилання у позовній заяві на порушення відповідачем вимог ст.ст.278, 279, 283 КУпАП, оскільки розгляд справи та накладення стягнення на місці скоєння правопорушення, відповідно до вимог ч.2 ст.258 КУпАП та згідно абз.3 п.2.3 вищевказаного Рішення, відбуваються у скороченому провадженні.

Згідно абз.3 п.2.3. того ж Рішення, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника (…).

Даючи оцінку твердженням позивача з приводу відсутності події адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

За приписами п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Крім того, частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже з аналізу вказаних правових норм слідує, що водій зобов'язаний пред'явити водійське посвідчення для огляду та зчитування відповідних даних, а не передавати його патрульному.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України,ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв'язку з викладеним, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності події правопорушення та вважає за можливе прийняти рішення про задоволення позовних вимог.

В порядку ст.139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.

У звязку з викладеним, керуючись ст. ст.9,72,77,242-246,250, 268, 286 КАС України, ст.ст. 121, 222, 258, 268 КупАП, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 021237 від 05.12.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст. 272, 286, 297 і п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Ніколаєв