Справа № 0940/1917/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1792/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Обрізка І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 січня 2019 року, ухвалене суддею Лучко О.О., м. Івано-Франківськ, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

17.10.2018 року позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача: № від 24.09.2018, яким застосовано штраф у розмірі 2651,49 грн.; № від 24.09.2018, яким застосовано штраф у розмірі 23,74 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 січня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 24.09.2018, яким до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» застосовано штраф у розмірі 2651,49 грн.; № від 24.09.2018, яким до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» застосовано штраф у розмірі 23,74 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що камеральна перевірка була проведена, а застосування штрафних (фінансових) санкцій відбулося після запровадження тимчасової адміністрації в банку та під час проведення ліквідаційної процедури. Таким чином, нарахування та декларування податків і зборів банками в стані ліквідації проводиться згідно з вимогами Податкового кодексу України, однак питання погашення податкових зобов'язань, стягнення податкового боргу або штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, застосування до АТ «Банк «Фінанси та кредит» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 2651,49 грн. та 23,74 грн. під час ліквідаційної процедури суперечить вимогам статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 2.4. глави 5 Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його необгрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального права, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 січня 2019 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що позивачем подано податкову декларацію по податку на нерухоме майно, граничний термін сплати по визначених платником зобов'язаннях настав 30.10.2015 року. За відсутності сплати самостійно задекларованих сум накопичився податковий борг, що підтверджується інтегрованої картки платника податків по зазначеному платежу.

Відтак, подані ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» уточнюючі розрахунки на зменшення суми податкового боргу по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зараховуються в порядку вимог ст. 87.9 Податкового кодексу, яка вказує на випадок, наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Апелянт вказує на те, що із розрахунку штрафних санкцій видно кількість днів затримки сплати, в даному випадку - зменшення значення податкового боргу по даному платежу, що склав 1003 днів, і, відтак, підставно застосовано 20% штрафної санкції. Отож, податкове повідомлення-рішення від 24.09.2018 № винесено законно та обґрунтовано.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 24.09.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання по земельному податку (код платежу 18010500) та з питання своєчасності сплати до бюджету узгодженого податкового (грошового) зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010400) за звітний податковий період 01.10.2015 - 24.09.2018.

За наслідками перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 24.09.2017 №4/09-19-55-12/09807856, згідно висновків якого платник порушує терміни сплати самостійно визначеного зобов'язання: по земельному податку (код платежу 18010500) та з питання своєчасності сплати до бюджету узгодженого податкового (грошового) зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010400) протягом строків, визначених п.287.3 ст.287; п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 2651,49 грн. за затримку сплати грошового зобов'язання по земельному податку та штраф у розмірі 20% у сумі 23,74 грн. за затримку сплати грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, які є власником об'єктів нежитлової нерухомості.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі - Закон №4452-VІ).

Згідно п.1.3 ст.1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Порядок здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку, а також наслідки запровадження тимчасової адміністрації передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.8 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Встановлено, що 17 вересня 2015 року Постановою Правління Національного банку України №612, відповідно до статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Публічне акціонерне товариство «Банк "Фінанси та кредит» визнано неплатоспроможним.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015р. №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2017 №5175 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на два роки по 17.12.2019 включно та продовжено строк повноважень ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» Валендюку В.С. по 17.12.2019 включно.

Згідно пункту 16 статті 2 Закону №4452-VІ тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Із зазначених вище обставин справи вбачається, що камеральна перевірка була проведена, а застосування штрафних (фінансових) санкцій відбулося після запровадження тимчасової адміністрації в банку та під час проведення ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Аналогічна норма міститься і у п.2.4. глави 5 Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012.

При цьому, як вже зазначалося вище, пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення боргу з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відтак, апеляційний погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування та декларування податків і зборів банками в стані ліквідації проводиться згідно з вимогами Податкового кодексу України, однак питання погашення податкових зобов'язань, стягнення податкового боргу або штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, згідно п.п.14.1.39, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Тобто, обмеження частини третьої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» стосується як податкового зобов'язання зі сплати конкретного податку, так і штрафних санкцій у будь-якій формі.

Відповідно до п.п.4.1.4 п. 4.1 ст.4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Таким чином, застосування до АТ «Банк «Фінанси та кредит» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 2651,49 грн. та 23,74 грн. під час ліквідаційної процедури суперечить вимогам статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 2.4. глави 5 Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку, а відтак судом першої інстанції правомірно визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № та № від 24.09.2018.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 3 січня 2019 року у справі №0940/1917/18 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 19.03.2019.