Справа № 2340/4563/18
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року справа № 2340/4563/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) подав позов до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми Р за № НОМЕР_1 від 18.09.2018, форми Р № НОМЕР_2 від 18.09.2018, форми Р № НОМЕР_3 від 18.09.2018, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф НОМЕР_4 від 18.09.2018, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_5 від 18.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки, викладені акті перевірки № 421/23-00-13-0214/НОМЕР_6 від 16.08.2018 про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.06.2016 по 31.12.2017, виконання вимог валютного законодавства за період з 01.06.2016 по 31.12.2017, на підставі якого відповідачем прийняті оскаржувані рішення, зроблені не з обєктивного трактування приписів норм матеріального права, Податкового кодексу України, Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Позивач стверджує, що ним не порушені вимоги чинного законодавства як щодо формування витрат, так і щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість, що підтверджується відповідними доказами, а тому оскаржувані рішення та вимога є протиправними та мають бути скасовані.

20 листопада 2018 року ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд адміністративної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 12 грудня 2018 року.

10 грудня 2018 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що ГУ ДФС у Черкаській області проведена виїзна планова документальна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складений акт перевірки від 16.08.2018 № 421/23-00-13-0214/НОМЕР_6, висновками якого підтверджені відповідні порушення, зокрема, п. 177.2, п. 177.4 ст.177, ст.163, ст. 168, пп. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України та пп. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

У звязку з вказаними порушеннями контролюючим органом прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) і підстави для визнання їх протиправними відсутні.

12 грудня 2018 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 26.12.2018.

26 грудня 2018 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16.01.2019.

14 січня 2019 року позивач подав до суду супровідний лист з додатками.

16 січня 2019 року представник відповідача подав до суду супровідним листом додаткові докази у справі.

16 січня 2019 року ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду продовжено строк підготовчого провадження у справі № 2340/4563/18 на тридцять днів, усною ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 30.01.2019.

30 січня 2019 року представник відповідача подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

30 січня 2019 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 07.02.2019.

07 лютого 2019 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2019.

18 лютого 2019 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву у розгляді справи по суті до 01.03.2019.

01 березня 2019 року представник позивача подав до заяву про розгляд справи без його участі, представник відповідача клопотання про відкладення засідання, яке призначено на 01.03.2019, на іншу дату та додаткові пояснення.

01 березня 2019 року усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду вирішено розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1, як субєкт господарювання фізична особа-підприємець, зареєстрований 01.06.2016, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6, основним видом економічної діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 п. 77.1 п. 77.4 ст.77 Податкового кодексу України, Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-УІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, згідно наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 20.06.2018 № 1132, та плану-графіку проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на 2018 рік, головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_2 відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Черкаській області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, валютного та іншого законодавства, за період з 01.06.2016 по 31.12.2017, відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку № 1 до акту.

Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1:

- п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, яка підлягала сплаті до бюджету, всього у розмірі на 202581,27 грн, в т. ч. за 2016 рік в сумі 35795,58 грн, за 2017 рік в сумі 166785,69 грн;

- п.п. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за рахунок порушення викладеного в п. 2.1.2 ОСОБА_3 перевірки, в результаті чого ФОП ОСОБА_1 занижено суму єдиного внеску всього у сумі 77461,54 грн, в т. ч. за 2016 рік на суму 43750,15грн, за 2017 рік на суму 33711,39 грн;

- пп. г п. 198.5, ст. 198, Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму ПДВ в розмірі 36513,00 грн, в т. ч. за липень 2016 року в сумі 173,00 грн, за серпень 2016 року в сумі 272,00 грн, за вересень в сумі 148,00 грн, за жовтень в сумі 19688,00 грн, за листопад 2016 року в сумі 8115,00 грн, за грудень 2016 року в сумі 292,00 грн, за січень 2017 року в сумі 27,00 грн, за лютий 2017 року в сумі 45,00 грн, за березень 2017 року в сумі 257,00 грн, за квітень 2017 року в сумі 315,00 грн, за травень 2017 року в сумі 346,00 грн, за червень 2017 року в сумі 206,00 грн, за липень 2017 року в сумі 301,00 грн, за серпень 2017 року в сумі 2383,00 грн, за жовтень 2017 року в сумі 3680,00 грн, листопад 2017 року в сумі 265,00 грн, та завищено залишок відємного значення з податку на додану вартість в сумі 69 грн, в тому числі за грудень 2017 року на суму 69,00 грн;

- п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині подання податкової звітності (ф. №1ДФ) за 2016-2017 рок з недостовірними відомостями. Відповідальність платника передбачена п. 119.2 ст. 119 розділу II ПКУ;

- ст. 168, ст. 163, п. 161 Податкового кодексу України донараховано військовий збір від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 16881,77 грн, в т. ч. за 2016 рік на суму 2982,96 грн, за 2017 рік на суму 13898,81 грн;

- п. 63.3 ст.63 Податкового Кодексу України;

- п. 1 частини 1 ст. 4, п. 1 частини 2 ст. 6, частиною 5 ст. 8 та п.1 част.1 ст.7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 1947 грн, а саме: липень 2016 року в сумі 319 грн, за серпень 2016 року в сумі 319 грн, за вересень 2016 року в сумі 319 грн, за жовтень 2016 року в сумі 319 грн, за листопад 2016 в сумі 319 грн, за грудень 2016 року в сумі 352 грн;

- пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п. 176.2 а ст.176 Податкового кодексу України в частині повноти нарахування військового збору при виплати працівникам заробітної плати в результаті визначено суму грошового зобовязання по військовому збору в розмірі 132,75 грн, в тому числі за липень 2016 року в сумі 21,75 грн, за серпень 2016 року в сумі 21,75 грн, за вересень 2016 в сумі 21,75 грн, за жовтень 2016 року в сумі 21,75 грн, за листопад 2016 року в сумі 21,75 грн, за грудень 2016 року в сумі 24,00 грн;

- пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168; п. 171.1 ст. 171 Податкового Кодексу України, що призвело до несвоєчасної сплати до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб в сумі 1593,00 грн, в тому числі за липень 2016 в сумі 261,00 грн, за серпень 2016 року в 261,00 грн, за жовтень 2016 року в сумі 261,00 грн, за листопад сумі 288,00 грн.

За наслідками зазначеної перевірки Головним управлінням складений акт Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.06.2016 року по 31.12.2017 року, виконання вимог валютного законодавства за період з 01.06.2016 року по 31.12.2017 року за № 421/23-00-13-0214/НОМЕР_6 від 16.08. 2018.

За наслідками даної перевірки та на підставі вказаного акту перевірки відповідачем винесені: податкові повідомлення-рішення форми Р за № НОМЕР_1 від 18.09.2018, форми Р № НОМЕР_2 від 18.09.2018, форми Р № НОМЕР_3 від 18.09.2018, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф НОМЕР_4 від 18.09.2018, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_5 від 18.09.2018.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (надалі за текстом ПК України).

Як зазначено у розділі 2 акту перевірки, позивачем порушено п.п. 177.4 ст. 177 ПК України та визначено перелік витрат, безпосередньо повязаних із отриманням доходу фізичною-особою підприємцем від провадженням господарської діяльності на загальній системі оподаткування, які на думку контролюючого органу не можуть враховуватися при визначенні сум податкових зобовязань. Позивач не згідний із даним підходом виходячи із наступного.

Згідно статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

- 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат;

- 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством;

- 177.4.3. суми податків, зборів, які повязані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом: платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які повязані з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця;

- 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Дослідивши надані ФОП ОСОБА_1 докази, суд погоджується з позицією позивача щодо необхідності врахування до витрат за 2016 рік, безпосередньо повязаних із отриманням доходу фізичною-особою підприємцем від провадженням господарської діяльності, витрати по господарських операціях з ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ТОВ АРТ-ПРОМ, ОСОБА_5, TOB TIP ШИНА, ФОП ОСОБА_6, TOB KOMEJI, ТОВ СУПЕР Ніка, ТОВ ОККО-РІТЕЙЛ, ТОВ ОККО-нафтопродукт, ФОП ОСОБА_7

Враховуючи те, що пункт 177.4.6 ст 177 ПКУ відносно амортизації основних засобів набуває сили з 01.01.2017 року, тому позивач керувався приписами пункту 177,4.4 ст. 177 ПКУ, яка передбачає зараховувати дану витратну частину, як інші витрати. Відтак донарахування податкових зобовязань з даного приводу є помилковим.

Досліджуючи витрати позивача за 2017 рік, суд враховує таке.

Позивач придбав у ФОП ОСОБА_8 комплект гідравліки на суму 48950 грн. (ст.177.4.1 ПК). Комплект двохкоптурної гідравліки на суму 43700 - це основні засоби. Масло гідравлічне на суму 5250 гри. Всього 48950 грн. Отже амортизація нараховується тільки на суму 43700 грн. Гідравліка відноситься до обладнання.

Амортизація - це систематичний розподіл вартості ОЗ і НМА протягом строку корисного використання (експлуатації) обєкта ОЗ і НМА (п.п. 14.1.3 ПКУ). Строк експлуатації встановлюється підприємцем самостійно, але не менше мінімально допустимого строку (пп. 177.4.9 ПКУ).

Мінімальні строки експлуатації: капітальні витрати на поліпшення землі, не повязані з будівництвом 15 років; будівлі, споруди, передавальні пристрої 10 років; машини, обладнання, тварини, багаторічні насадження тощо 5 років; нематеріальні активи, згідно з правовстановлюючими документами, але не менше двох років

Мінімальний допустимий строк корисного використання 5 років або 60 місяців 43700:60 м - в = 728,33 грн. Введено в експлуатацію з 01.03.2017 року. Отже за 2017 року необхідно нарахувати амортизацію 728,33 грн *10 = 7283,33 грн. Відтак, із суми 43700,00-7283,33 = 36416,67 грн не включається в затрати підприємства за 2017 рік. Тому її необхідно включити в доходи ФОП за 2017рік і донарахувати: податок на прибуток: 3461 7,67 *18% = 6231,18 грн, військовий збір: 34617,67 грн*1,5% - 519,27 грн, ЄСВ з 01.01.2017 максимальна величина 8800,00 грн, 34617,67*22%=7615,89 грн. У звіті по ЄСВ за 2017 рік за лютий заплачено ЄСВ 726 грн. Отже, необхідно донарахувати 7615,89-726,00 грн = 6889,89 грн.

Згідно ПК України вся сума ПДВ включається в податковий кредит в період отримання товару або послуги:

- TOB KOMEЛ () (придбання ноутбуку) на суму 11914,17 грн. (ст. 177.4.6 ПК України). Придбаний в серпні 2017 року. Введено в експлуатацію в вересні 2017 року. Він відноситься до 4 групи - нематеріальні активи, з строком використання 2 роки або 24 місяці. Отже амортизація: 11914,17:24=496,42 грн в місяць, 496,42*4 місяці (09-12.2017) 1985,68 грн (необхідно включити в затрати 2017 року); 11914,17-1985,68=9928,49 грн. (необхідно виключити із затрат 2017 року). Вказане свідчить про неправильний розрахунок податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

- ТОВ Альянс Холдинг (0) придбання бензину на суму 17513,23 грн, (ст. 177.4.1ПК), наказ по підприємству, - підлягає врахуванню;

- ТОВ ОККО-РІТЕЙЛ (). придбання продуктів харчування, бензину на суму 10042,88 грн, (ст. 177,4.1 ПК) - підлягає врахуванню;

- ТОВ Черкасиагросфера ( ) (придбання палива для реактивних двигунів для заправки автомобілів) на загальну суму 838166,86 грн.

Отже, необхідно із витратної частини виключити тільки суми: 36416,67 (гідравліка) і 9928,49 (ноутбук), так як термін амортизації не наступив, і відповідно, відповідач мав донарахувати податкові зобовязання в розмірі, зазначеному позивачем у позовній заяві.

Також, згідно з положеннями ПК України з 01.01.2017 року фізичним особам-підприємцям дозволено здійснювати амортизаційні відрахування, тому відносно придбаного позивачем комплекту гідравлічного обладнання та ноутбуку необхідно не враховувати витратну частину тільки з суми, відносно якої ще не настав термін амортизації, та відповідно, згідно мінімальних допустимих строків корисного використання, тобто: 1/5 - гідравлічне обладнання - в розмірі 39160 грн, ноутбук - в розмірі 9531 грн. Як наслідок, за 2017 рік необхідно не враховувати в затратній частині бухгалтерського обліку позивача тільки суму 48691 грн., яка переноситься на наступні роки.

Відносно донарахування податкових зобовязань із податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за -здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, шо дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 1 98 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Порушення даної норми у позивача не виявлено.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Враховуючи той факт, що позивач здійснив дії по реєстрації податкових накладних, зазначених в акті перевірки, тому вести мову про заниження суми податку на додану вартість на вказану у податковому повідомленні-рішенні суму не є правомірним. А відтак, воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувані позивачем рішення є протиправними.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню, то всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми Р за № НОМЕР_1 від 18.09.2018, форми Р № НОМЕР_2 від 18.09.2018, форми Р № НОМЕР_3 від 18.09.2018, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф НОМЕР_4 від 18.09.2018, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_5 від 18.09.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3974 (три тисячі девятсот сімдесят чотири) грн 32 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасники справи:

1) позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (18009, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6);

2) відповідач Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ідентифікаційний код 39392109).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 18.03.2019.

Суддя В.О. Гаврилюк