Справа № 400/2653/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р. № 400/2653/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом:ОСОБА_1, вул. Степова, 2, с. Кашперо-Миколаївка, Баштанський район, Миколаївська область, 56150
до відповідача:Кашперо-Миколаївської сільська рада Баштанського району Миколаївської області, вул. Центральна, 3, с. Кашперо-Миколаївка, Баштанський район, Миколаївська область,56140
про:визнання протиправним рішення від 22.06.2018 № 4 та зобовязання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним рішення Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (надалі Рада або відповідач) від 22.06.2018 № 4 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для передачі її власність біля будинку за адресою: Миколаївська область, Баштанскьий район, с. Кашперо-Миколаївка, вул. Степова, 2-А;

зобовязати Раду надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для передачі її у власність біля будинку за адресою: Миколаївська область, Баштанський район, с. Кашперо-Миколаївка, вул. Степова, 2-А.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що прийняте Радою рішення не відповідає нормам Земельного кодексу України.

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобовязав відповідача подати належним чином засвідчені копії всіх документів, за результатами якого було прийнято спірне рішення. Відповідач вимоги суду не виконав.

Ухвалою від 14.03.2019 суд відмовив відповідачу у задоволенні заяви про визнання поважним пропуску строку для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини девятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Радою 28.03.2000, ОСОБА_2 (чоловік позивача) є власником житлового будинку, розташованого по вул. Степовій, 2а у с. Кашперо-Миколаївка (арк. спр. 11-19). Подружжя перебувають у шлюбі з 1994 року, і, як зазначила ОСОБА_1 у позові, вони «… спільно (відповідно до ст. 60, 70 Сімейного кодексу України передбачена презумпція спільної сумісної власності подружжя) володіють домоволодінням …».

Рішенням від 19.12.2017 № 5 (арк. спр. 27) Рада, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2, затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,2500 га в с. Кашперо-Миколаївка, вул. Степова, буд.2А, та передала у власність ОСОБА_2 вказану земельну ділянку (кадастровий номер :04:007:0001).

Пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах у розмірі не більше 0,25 гектара.

Як вказано у позовній заяві, після виготовлення технічної документації на земельну ділянку «… подружжю стало зрозуміло що земельна ділянка під домоволодінням та біля нього набагато більшого розміру ніж 0,2500 га, а цей максимальний розмір передбачений Земельним кодексом України для приватизації земельної ділянки на одну особу …».

З метою реалізації належного їй права на безоплатну передачу земельної ділянки (цільове призначення будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), позивач 11.09.2017 звернулася до Ради із заявою, в якій, з посиланням на статтю 116 Земельного кодексу України («Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності»), просила надати «… дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для передачі мені у власність земельної ділянки комунальної власності біля будинку за адресою Миколаївська область, Баштанський район, с. Кашперо-Миколаївка, вул. Степова, 2 А …» (надалі Заява, арк. спр. 33). До Заяви позивач додала копії ідентифікаційного коду та сторінок паспорту.

Рішенням від 22.06.2018 № 4 (надалі Рішення, арк. спр. 36) Рада, з посиланням, зокрема, на статті 123, 791, 118 Земельного кодексу України, частину третю статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відмовила ОСОБА_1 у задоволенні Заяви, вказавши при цьому на відсутність плану зонування та детального плану території села.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частинами шостою та сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, в тому числі, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Органам, зазначеним у статті 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Рішення було прийнято Радою з порушенням місячного строку, проте у позові відсутня вимога щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною.

На думку суду, викладені у Рішенні мотиви відмови у задоволенні Заяви не відповідають положенням статті 118 Земельного кодексу України.

Як вказано вище, у частині сьомій цієї статті міститься виключний перелік обставин, які можуть бути підставою для відмови, і серед цих обставин не зазначена відсутність плану зонування або детального плану території села.

Суд визнав необґрунтованими посилання відповідача у Рішенні на статтю 79 Земельного кодексу України («Формування земельної ділянки як обєкта цивільних прав») та недоречними посилання на статтю 123 Земельного кодексу України («Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування»).

Стосовно посилання у Рішенні на частину третю статті 24 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» суд вказав таке.

Відповідно до цієї норми, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, за винятком певних випадків.

Проте, така заборона не узгоджується зі змістом частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, тому відсутність плану зонування та детального плану території села не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті Рішення відповідач не дотримався вимог статті 118 Земельного кодексу України та протиправно відмовив у задоволенні Заяви.

Проте, вимога позивача про зобовязання Ради надати відповідний дозвіл задоволенню не підлягає.

Про право суду зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, вказано у частині четвертій статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, і таке право суд вправі реалізувати у разі визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії. При цьому, відповідно до цієї норми, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В даному випадку суд не визнав протиправною бездіяльність відповідача.

Крім того, суд врахував, що відповідно до тексту Заяви, ОСОБА_1 не зазначила орієнтовні розміри земельної ділянки та не додала до Заяви графічні матеріали, тобто не дотрималася вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, що виключає застосування абзацу першого частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин, суд визнав за необхідне зобовязати Раду повторно розглянути Заяву позивача.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову та про зобовязання відповідача повторно розглянути Заяву й прийняти рішення, яке б відповідало частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України.

Судовий збір розподіляється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 139, 205, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (вул. Степова, 2, с. Кашперо-Миколаївка, Баштанський район, Миколаївська область, 56150, РНОКПП НОМЕР_1) до Кашперо-Миколаївська сільська рада Баштанського району Миколаївської області (вул. Центральна, 3, с. Кашперо-Миколаївка, Баштанський район, Миколаївська область, 56140, ідентифікаційний код 04376506) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 22.06.2018 Кашперо-Миколаївською сільською радою Баштанського району Миколаївської області рішення № 4 «Про відмову на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки у власність громадянці України ОСОБА_1 с.Кашперо-Миколаївка, вул.Степова,буд.2-а Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області».

3. Зобовязати Кашперо-Миколаївську сільську раду Баштанського району Миколаївської області в місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2017 (вхідний № 76 від 11.09.2017) та прийняти за цією заявою рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.

4. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кашперо-Миколаївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (вул. Центральна, 3, с. Кашперо-Миколаївка, Баштанський район, Миколаївська область, 56140, ідентифікаційний код 04376506) на користь ОСОБА_1 (вул. Степова, 2, с. Кашперо-Миколаївка, Баштанський район, Миколаївська область, 56150, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704,80 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 29.10.2018 № 42605.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна