Справа № 420/5211/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5211/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2019 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Соколенко О.М.;
при секретарі судового засідання Любімовій О.Є.
представника позивача ОСОБА_1 (адвокат, згідно ордеру),
представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 (за довіреностями),-
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА НАРОДІВ» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:
08 жовтня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА НАРОДІВ» (далі позивач, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ», підприємство) до Головного управління ДФС в Одеській області (далі відповідач, ГУ ДФС в Одеській області, контролюючий орган), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення:
- № НОМЕР_1, винесене Головним Управлінням ДФС в Одеській області 12 вересня 2018 року, яким сільськогосподарському виробничому кооперативу «ДРУЖБА НАРОДІВ» збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість у розмірі 3090777 грн.;
- № НОМЕР_2, винесене Головним Управлінням ДФС в Одеській області 12 вересня 2018 року, яким до сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА НАРОДІВ» застосовано штраф у розмірі 1030259 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на фактичні обставини справи щодо проведення планової виїзної перевірки позивача, за результатами якої складено акт №1815/15-32/14/01/03766990 від 21.08.2018 року, зазначає, що перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 198.5, ст. 198 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2060518 грн. та п. 201.1, п. 201.10, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні по придбаним газу скрапленому та дизельному пальному, які не використані у власній господарській діяльності на загальну суму 2060518 грн.
Позивач не погоджується з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх незаконними і необґрунтованими, з огляду на наступне.
Як вказано у позовній заяві, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, а також інша післяурожайна допоміжна діяльність у рослинництві. Станом на 01.01.2017 року загальна численність працюючих осіб на підприємстві становила 176 осіб; станом на 31.12.2017 року загальна численність осіб, працюючих на підприємстві становила 187 осіб; на балансі підприємства за 2017 рік обліковувалась велика кількість основних засобів, тобто СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» володіє необхідною матеріально-технічною базою і достатньою кількістю персоналу для здійснення відповідних видів сільськогосподарської діяльності.
Позивач зазначає, що в ході планової виїзної документальної перевірки СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, відповідачем встановлено відсутність використання у власній господарській діяльності газу скрапленого та палива дизельного, про що зазначено в акті №1815/15-32/14/01/03766990 від 21.08.2018 року, однак, як стверджує позивач, зазначене твердження є безпідставним, оскільки газ скраплений та паливо дизельне безпосередньо використовується СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» під час здійснення післяурожайної діяльності, а саме: для сушіння зернових культур та забезпечення роботи власного транспорту і сільськогосподарської техніки.
Разом з цим, у позові вказується, що на балансі підприємства також знаходиться теплогенератор «Greco», який був придбаний позивачем у ТОВ «ГРЕКО ГРУП» на підставі договору поставки №18/07 від 17 липня 2017 року, рекомендованим паливом для якого, відповідно до його технічного паспорту, є тверде паливо пелети.
Позивач стверджує, що відповідач в акті перевірки вказав на те, що під час огляду офісних та складських приміщень СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» встановлено, що вищевказані сушарки споживають тверде паливо, а не газ скраплений, а також, що документи на переобладнання сушарок до перевірки не надавались. Однак, як вказує позивач, тільки одна вищезазначена сушарка ТОВ «ГРЕКО ГРУП» споживає тверде паливо, а інша,- зерносушильна установка, модель 1102 типу УЗС газ скраплений, а отже обставини, зазначені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того, як зазначено у позовній заяві, під час перевірки, на підтвердження використання газу скрапленого у власній господарській діяльності СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ», останнє надавало контролюючому органу копії первинних документів, в тому числі, документи складського обліку, які підтверджують відповідність обєму врожаю, отриманого СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ», для сушіння якого використовувався газ скраплений.
Що стосується зауваження відповідача відносно того, що: «витрачання газу на сушіння сільськогосподарської продукції передбачає віднесення його вартості до складу собівартості такої продукції (бухгалтерський рахунок 23 «Виробництво») з відповідним збільшенням такої вартості сільськогосподарської продукції на вартість газу скрапленого. В той час, як підприємством вартість газу відносилась на рахунок 93 «Витрати на збут» та не враховувалась при формуванні продажної ціни сільськогосподарської продукції, що свідчить про неможливість використання газу для виробництва (у т.ч. сушіння) пшениці та кукурудзи», то позивач зазначає, що зазначене припущення відповідача є необґрунтованим, оскільки СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» затвердило калькуляцію собівартості вирощеної продукції, яка включає в себе, крім іншого, витрати на збут, а отже витрачання газу на сушіння сільськогосподарської продукції враховувалась при формуванні продажної ціни сільськогосподарської продукції, що відповідає вимогам Положення стандарту бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого Наказом МФУ від 31.12.1999 № 318.
Отже, як стверджує позивач, віднесення вартості витрачання газу на сушіння сільськогосподарської продукції на бухгалтерський рахунок 93 «Витрати на збут», а не на бухгалтерський рахунок 23 «Виробництво» не виключає віднесення його вартості до складу собівартості такої продукції, і як наслідок, не свідчить про неможливість використання газу для виробництва (у т.ч. сушіння) пшениці та кукурудзи.
Що стосується тверджень відповідача про те, що до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» на надано первинні документи, які підтверджують використання у власній господарській діяльності палива дизельного, які б містили інформацію про те, якими саме транспортними засобами чи механізмами таке паливо використовувалось, дані щодо показників лічильників залишку палива в баках на момент виїзду та повернення транспортних засобів, показників спідометрів, кілометражу чи часу роботи транспорту, часу, маршруту та цілей поїздок, наказів та розрахунків про норми витрачання палива, у позовній заяві позивач зазначає, що такі твердження відповідача є необґрунтованими, з огляду на наступну.
У складі основних засобів СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ», що знаходяться на його балансі, перебуває велика кількість сільськогосподарської техніки (трактори, екскаватори, обприскувачі, навантажувачі, бульдозери та інше), яка безпосередньо використовується у господарській діяльності підприємства, та для роботи якої необхідно велика кількість палива дизельного. Первинна документація, яка підтверджує факт придбання, перевезення та використання палива, а саме, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні та акти списання дизельного пального, відповідно, були надані під час перевірки. Отже, твердження відповідача стосовно невикористання СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» у власній господарській діяльності палива дизельного, на думку позивача, є підставними і спростовуються наданими доказами.
Щодо посилань відповідача на податкову інформацію по ТОВ «Нафтопромтрейд» від 28.04.2017 року №54/14/40771326, зібрану ГУ ДФС в Чернігівській області за жовтень-грудень 2016, січень-квітень 2017 року, позивач, з посиланням на положення ст.ст.6, 19 Конституції України, п. 63.10 ст.63 Податкового кодексу України, Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588, зазначає, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобовязань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальності за невиконання його контрагентами своїх зобовязань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обовязку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобовязань.
Стосовно позиції відповідача щодо невикористання СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» хімікатів та добрив у власній господарській діяльності то, позивач зазначає, що СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» під час перевірки надавались: акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин із зазначенням площі, способів й строків внесення добрив (за видами), кількість внесених добрив під кожну культуру окремо в натуральних показниках і в переводі на діючу речовину, видаткові накладні, книга складського обліку, які підтверджують облік надходження та витрачання хімікатів та добрив.
З посиланням на положення п.198.1 ст.198 ПК України позивач зазначає, що ПДВ, нарахований та сплачений в складі вартості придбаних СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» хімікатів та добрив, на законних підставах включено позивачем до складу податкового кредиту.
Отже, як стверджує позивач, вищезазначені у позові документи спростовують позицію відповідача стосовно порушень СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» п.198.5 ст.198 ПК України, відповідно до якого СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не віднесло до складу податкових зобовязань суми ПДВ по придбаним хімікатам та добривам, які не використані у власній господарській діяльності, що призвело до заниження значення рядку 9 Декларації «Усього зобовязань» на загальну суму 500001 грн.
Зважаючи на вищевикладене, у позовній заяві зазначено, що твердження відповідача про те, що СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» порушено п.201.1 ст.201 ПК України є безпідставними, оскільки газ скраплений, пальне дизельне, хімікати та добрива СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» використовував у власній господарській діяльності, суми ПДВ, сплачені/нараховані при їх придбанні були віднесені до складу податкового кредиту, а обовязку у нарахуванні податкових зобовязань у СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не виникало.
Таким чином, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.09.2018 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.
Ухвалою суду від 11.10.2018 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 26.10.2018 року судом задоволено клопотання представника позивача та продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 05.11.2018 року.
05 листопада 2018 року за вх. №ЕП/6190/18 від та за вх. №ЕП/6187/18 від представника позивача до суду надійшло клопотання та заява про усунення недоліків, які є ідентичним за змістом між собою та в яких позивач, у звязку із відсутністю у представника позивача технічної можливості для надання оригіналу квитанції про сплату судового збору, просить суд надати додатковий строк для усунення недоліків до 09.11.2018 року.
Ухвалою суду від 06.11.2018 року судом задоволено клопотання представника позивача та продовжено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви до 09.11.2018 року.
Ухвалою суду від 14.11.2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву сільськогосподарського виробничого кооперативу ДРУЖБА НАРОДІВ, відкрито провадження у справі за даною позовною заявою, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.12.2018 року об 11:20 год.
Ухвалою суду від 11.12.2018 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання, зважаючи на те, що станом на дату засідання у відповідача не сплинув строк для подання відзиву на позовну заяву, враховуючи встановлені судом строки для подання інших заяв по суті справи, судом оголошено перерву до 04.01.2019 року о 15:00 год.
Так, у відзиві на позовну заяву відповідач, посилаючись виключно на зміст та висновки акту №1815/15-32-14-01/03766990 від 21.08.2018 року про результати документальної планової виїзної перевірки СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, зазначає, що Головне управління ДФС в Одеській області позов не визнає, не погоджується з доводами позивача та вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Стосовно взаєморозрахунків з ТОВ «Нафтопромтрейд» відповідач, зокрема, вказує, що: перевіркою встановлено, що в періоді, який перевірявся, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» було укладено договір від 27.01.2017 №27/2017-01 з ТОВ «Нафтопромтрейд» (код 40771310) щодо поставки скрапленого газу та дизельного пального, на підтвердження виконання якого надано: видаткові накладні, докази оплати, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, в яких не вказано код автомобільного перевізника: ТОВ «ШУМ-СВ» та відсутні підписи та печатки ТОВ «ШУМ-СВ».
Первинні документи, підтверджуючі перевезення палива дизельного до перевірки не надавались.
Як вказує відповідач, згідно усних пояснень посадових осіб СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» зазначено, що газ скраплений підприємством використовувався для сушки сільськогосподарської продукції (пшениці, кукурудзи) та спалювався газовою сушаркою, яка знаходилась на балансі підприємства, а паливно-мастильні матеріали використовувались технікою, яка була в наявності у підприємства.
За результатами перевірки встановлено не підтвердження первинними документами використання у власній господарській діяльності скрапленого газу та палива дизельного, по первинним документам, отриманим у ТОВ «Нафтопромтрейд» (код 40771310) у звязку із обставинами ненадання позивачем визначених у акті перевірки документів, та зважаючи на недоліки у наданих до перевірки документах, що також відображено в акті перевірки.
Враховуючи надані до перевірки первинні та бухгалтерські документи, з урахуванням вказаних у акті перевірки та відзиві на позов норм законодавства, перевіркою встановлено відсутність використання у власній господарській діяльності газу скрапленого та палива дизельного, у звязку із чим, відповідачем встановлено, що в порушення п. 198.5, ст. 198 Податкового Кодексу України СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не віднесено до складу податкових зобовязань суми ПДВ по придбаним газу скрапленому та дизельному пальному, які не використані у власній господарській діяльності, що призвело до заниження значення рядку 9 Декларації «Усього зобовязань» на загальну суму 1560517 грн.
Стосовно взаєморозрахунків позивача з ТОВ «Мега Стар» у відзиві, зокрема, зазначено, що в ході перевірки встановлено, що в періоді, який перевірявся, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» придбавались хімікати та добрива у ТОВ «Мега Стар» (код 40413363), письмовий договір до перевірки підприємством не надавався. В підтвердження отримання вищевказаних хімікатів СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» надано до перевірки видаткові накладні, докази оплати, податкові накладні.
Відповідач зазначає, що за результатами перевірки встановлено не підтвердження первинними документами використання у власній господарській діяльності добрив та хімікатів по первинним документам, отриманим у ТОВ «Мега Стар» (код 40413363) у звязку із обставинами ненадання позивачем визначених у акті перевірки документів.
Враховуючи надані до перевірки первинні та бухгалтерські документи з урахуванням вказаних у акті перевірки та відзиві на позов норм законодавства, перевіркою встановлено відсутність використання у власній господарській діяльності хімікатів та добрив, у звязку із чим, в акті перевірки встановлено, що в порушення п. 198.5, ст. 198 Податкового Кодексу України СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не віднесено до складу податкових зобовязань суми ПДВ по придбаним хімікатам та добривам, які не використані у власній господарській діяльності, що призвело до заниження значення рядку 9 Декларації «Усього зобовязань» на загальну суму 500001 грн.
Стосовно реєстрації податкових накладних, у відзиві зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем п. 201.1, п. 201.10, ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні по придбаним газу скрапленому та дизельному пальному, які не використані у власній господарській діяльності на загальну суму 2060518 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн.; в лютому 2017 року на суму 928952 грн.; в березні 2017 року на суму 817876 грн.
Нормативно обґрунтовуючи свої доводи, відповідач посилається на положення законодавства, зміст якого наведено також в акті перевірки, а саме, на приписи: ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 ст.1, п.2.1, п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, п.5.2 Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 3 червня 2002 року N332, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2003 р. за N 331/7652, п. 8.3 ст. 8 Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18.05.2001 №132, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 N318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248, ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», п.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, п.2.9 Методичних рекомендацій щодо застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 21.12.2007 N 929, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.
Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
19 грудня 2018 року за вх. №ЕП/7521/18 засобами електронної пошти від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від 18.12.2018 року з доказами направлення її копії на адресу відповідача (т.4 а.с.202-206). Також, у судовому засіданні 21.01.2019 року представником позивача надано вказану відповідь на відзив у паперовому вигляді (т.4 а.с.207-210).
Позивач зазначає, що відзив на позовну заяву вважає необґрунтованим та безпідставним, та в обґрунтування своєї позиції, окрім доводів, що наведені у позовній заяві, зазначає наступне.
Стосовно взаєморозрахунків з ТОВ «Нафтопромтрейд», позивач зазначає, що позивачем під час перевірки була надана первинна документація, яка підтверджує факт придбання, перевезення та використання дизельного пального та газу скрапленого, зокрема, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акти списання дизельного пального та газу скрапленого, копії яких знаходяться також в матеріалах справи. Отже, за таких обставин, позивач вважає твердження відповідача стосовно ненадання СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» первинних документів, що підтверджують перевезення дизельного палива та щодо не підтвердження первинними документами використання у власній господарській діяльності газу скрапленого та палива дизельного, - безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.
Щодо взаєморозрахунків з ТОВ «Мега Стар», позивач у відповіді на відзив зазначає, що під час перевірки СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ», на підтвердження використання у власній господарській діяльності добрив та хімікатів, було надано видаткові накладні на хімікати та добрива, акти про використання хімікатів та добрив, книги складського обліку мінеральних добрив, товарно-транспортні накладні щодо транспортування та придбання мінеральних добрив, товарні накладні щодо внутрішнього переміщення мінеральних добрив, копії яких знаходяться також в матеріалах справи. Отже, вищезазначені документи, на думку позивача, спростовують твердження відповідача стосовно порушень СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» п.198.5 ст.198 ПК України, відповідно до якого СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не віднесло до складу податкових зобовязань суми ПДВ по придбаним хімікатам та добривам, які не використані у власній господарській діяльності, що призвело до заниження значення рядку 9 Декларації «Усього зобовязань» на загальну суму 500001 грн.
Стосовно реєстрації податкових накладних, позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» було порушено п. 201.1 ст. 201 ПК України є безпідставними, оскільки газ скраплений, пальне дизельне, хімікати та добрива СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» використовував у власній господарській діяльності, суми ПДВ, сплачені/нараховані при їх придбанні були віднесені до податкового кредиту, і відповідно, обовязку у нарахуванні податкових зобовязань у СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не виникало.
Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.
Письмовою ухвалою суду від 04.01.2019 року судом продовжено шістдесятиденний строк підготовчого провадження у справі №420/5211/18 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання по даній адміністративній справі на 21.01.2019 року об 11:00 год.
У підготовчому засіданні 21.01.2019 року представником позивача надано до суду оригінал відповіді на відзив, яку раніше було подано засобами електронної пошти (т.4 а.с.207-210).
Ухвалою суду від 21.01.2019 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання, судом залучено до матеріалів справи надані представниками сторін відзиви на позовну заяву та відповіді на відзив.
Окрім того, у підготовчому засіданні 21.01.2019 року, зважаючи на клопотання представника позивача про надання додаткового часу для подання до суду доказів, судом оголошено перерву до 04.02.2019 року, про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яка занесена до протоколу судового засідання.
29 січня 2019 року за вх. №3349/19 через канцелярію суду від представника позивача надійшов супровідний лист щодо наданих позивачем документів разом із відповідними доказами, згідно переліку, наведеному у ньому та доказами направлення їх копій відповідачу, які, як зазначено у вказаному листі, підтверджують відсутність порушення податкового законодавства з боку позивача (т.5 а.с.2-185).
У підготовчому засіданні 04.02.2019 року судом залучено до матеріалів справи документи, які надані з боку позивача, про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яка занесена до протоколу судового засідання.
Водночас, для надання можливості представнику позивача згідно його клопотання надати до суду додаткові пояснення, судом оголошено перерву до 12.02.2019 року о 16:30 год., про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яка занесена до протоколу судового засідання.
У підготовчому засіданні 12.02.2019 року судом залучено до матеріалів справи додаткові докази, які надані з боку з боку позивача (т.5 а.с.192-222), про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яка занесена до протоколу судового засідання.
Окрім того, у підготовчому засіданні судом зясовано, що у позивача в наявності є докази, які не можуть бути надані до суду 12.02.2019 року та зясовано, що представник відповідача, не заперечує щодо подачі позивачем вказаних доказів після закриття підготовчого провадження у даній справі.
Ухвалою суду від 12.02.2019 року судом закрито підготовче провадження в адміністративній справі №420/5211/18 та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 лютого 2019 року після закриття підготовчого провадження у даній справі.
У судовому засіданні 12.02.2019 року судом частково заслухано вступне слово представника позивача та оголошено перерву у судовому засіданні до 28.02.2019 року о 14:00 год.
27 лютого 2019 року за вх. №7244/19 через канцелярію суду від представника позивача надійшов супровідний лист разом із додатками, згідно переліку, наведеному у ньому, а саме, позивачем були надані копії 5 товарно-транспортних накладних із доказами їх направлення відповідачу (т.5 а.с.235-245).
У судовому засіданні 28.02.2019 року судом залучено до матеріалів справи вищевказаний супровідний лист разом із доданими до нього документами, про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яка занесена до протоколу судового засідання.
Також, у судовому засіданні 28.02.2019 року судом продовжено заслуховування вступного слова представника позивача, заслухано вступне слово представника відповідача, досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та зважаючи, що після дослідження судом доказів, що містяться в матеріалах справи, виникла необхідність в отриманні від позивача та відповідача додаткових доказів, судом оголошено перерву у розгляді справи до 06.03.2019 року о 16:40 год.
06.03.2019 року за вх.№8226/19 з боку відповідача до суду надано результати опрацювання зібраної податкової інформації по ТОВ «Нафтопромтрейд» (т.6 а.с.1-17).
06.03.2019 року за вх.8201/19 представником позивача до суду надані письмові пояснення та додаткові докази із доказами їх направлення відповідачу (т.6 а.с.18-107).
Вказані докази та письмові пояснення судом залучено до матеріалів справи, про що постановлено відповідну ухвалу суду на місці, яку занесено до протоколу судового засідання.
У судовому засіданні 06.03.2019 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив, письмових поясненнях, у наданих під час вступного слова поясненнях, та зважаючи на подані до суду докази, які також були надані під час проведення перевірки.
Представники відповідача Головного управління ДФС України в Одеській області у судовому засіданні 06.03.2019 року заявлений позов не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, в акті перевірки, та у вступному слові, а також, зважаючи на подані до суду докази.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, промову в судових дебатах, ознайомившись із заявами сторін по суті справі, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються ці заяви, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.
Сільськогосподарський виробничий кооператив ДРУЖБА НАРОДІВ зареєстровано як юридична особа 13.12.1993 року та з 24.12.1993 року підприємство взято на податковий облік. Станом на момент проведення перевірки позивач перебував на обліку в Подільській ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, та у періоді, що перевірявся був, зокрема, платником податком податку на додану вартість.
Копію наказу ГУ ДФС в Одеській області №4790 від 05.07.2018 року надіслано позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримано уповноваженим представником позивача 12.07.2018 року.
Як встановлено судом, при проведенні перевірки відповідачем на адресу позивача надано запит «Щодо отримання пояснень та засвідчених копій первинних документів» від 03.08.2018 року (т.4 а.с.197-200), який отримано представником позивача також 03.08.2018 року.
14 серпня 2018 року посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області складено акт №962/15-32-14-01 «Про ненадання СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» (код 03766990) первинних документів, необхідних для проведення перевірки за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 та завірених копій первинних документів» (т.4 а.с.201), в якому зазначено, що вказаний акт складено посадовими особами відповідача про ненадання СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» первинних документів, підтверджуючих показники податкової звітності, що надавалась за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, необхідних для проведення планової виїзної документальної перевірки, а саме: книги складського обліку; первинних документів, підтверджуючих використання в господарській діяльності скрапленого газу (накази щодо норм витрат, подорожні листи, змінні рапорти, інше); первинних документів, підтверджуючих використання в господарській діяльності паливно-мастильних матеріалів (бензину, дизельного палива)(накази щодо норм витрат, подорожні листи, змінні рапорти, інше); інвентарних карток обліку основних засобів; первинних документів, підтверджуючих використання в господарській діяльності добрив та хімікатів; первинних документів, підтверджуючих використання в господарській діяльності будівельних матеріалів.
1) п.198.5 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2060518 грн., у т. ч., в січні 2017 року на суму 313690 грн., в лютому 2017 року на суму 928952 грн., в березні 2017 року на суму 817876 грн.;
2) п.201.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні по придбаним газу скрапленому та дизельному пальному, які не використані у власній господарській діяльності на загальну суму 2060518 грн., у т. ч., в січні 2017 року на суму 313690 грн., в лютому 2017 року на суму 928952 грн., в березні 2017 року на суму 817876 грн.
На підставі акту перевірки №1815/15-32-14-01/03766990 від 21.08.2018 року, Головним управлінням ДФС в Одеській області прийняті:
Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Спірні податкові повідомлення-рішення, якими позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість та застосовано штраф, базуються на викладених в акті перевірки висновках податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме, п.198.5 ст.198, п.201.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.
Вказані висновки відповідача в акті перевірки обґрунтовані наступним.
Так, у п.3.1.2.1. «Податкові зобовязання» підрозд.3.1.2 «Податок на додану вартість за результатами операцій з реалізації продукції не власного виробництва» акту перевірки зазначено, що перевіркою повноти визначення податкових зобовязань за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 не встановлено їх заниження на загальну суму 2060518 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн., в лютому 2017 року на суму 928952 грн., в березні 2017 року на суму 817876 грн.
У п.п.3.1.2.1.1 акту зазначається, що перевіркою встановлено, що в періоді, який перевірявся, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» було укладено договір від 27.01.2017 №27/2017-01 з ТОВ «Нафтопромтрейд» (код 40771310) щодо поставки скрапленого газу та дизельного пального.
На підтвердження виконання вищевказаного договору СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» надано до перевірки видаткові накладні, перелік яких наведено на сторінках 6-7 акту перевірки. Оплата за вищевказаний газ скраплений та паливо дизельне здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується відповідними виписками банків. На підставі видаткових накладних та банківських виписок, ТОВ «Нафтопромтрейд» (код 40771310) виписано та зареєстровано на адресу СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» податкові накладні, перелік яких наведено на сторінках 8-9 акту перевірки.
В акті зазначено, що на підтвердження перевезення газу скрапленого автомобільним транспортом до перевірки СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» надано товарно-транспортні накладні з наступними показниками: автомобільний перевізник: ТОВ «ШУМ-СВ» (код не вказано); замовник: СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ»; вантажовідправник: ТОВ «Нафтопромтрейд»; пункт навантаження: Чернігівська область, смт.Козелець, вул.Комсомольська; пункт розвантаження: Одеська область, Подільський район, с. Нестоїта; найменування вантажу: газ скраплений; відмітки: печатки та підписи ТОВ «Нафтопромтрейд» та СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» (підписи та печатки ТОВ «ШУМ-СВ» відсутні).
Первинні документи, що підтверджують перевезення палива дизельного, як зазначається в акті, до перевірки не надавались.
Вищевказані газ скраплений та пальне дизельне СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» оприбутковувалось на бухгалтерському рахунку 203 «Паливо» та списувалось на рахунок 93 «Витрати на збут», про що складалась бухгалтерська проводка Дт 203 «Паливо» - Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», Дт 93 «Витрати на збут» - Кт 203 «Паливо».
Суми податкового кредиту по вищевказаним податковим накладним віднесено СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» до рядку 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» декларацій з податку на додану вартість у відповідних періодах.
В акті зазначено, що згідно усних пояснень посадових осіб СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» (від письмових пояснень відмовились) зазначено, що газ скраплений підприємством використовувався для сушки сільськогосподарської продукції (пшениці, кукурудзи) та спалювався газовою сушаркою, яка знаходилась на балансі підприємства. Паливно-мастильні матеріали використовувались технікою, яка була в наявності у підприємства.
За результатами перевірки встановлено не підтвердження первинними документами використання у власній господарській діяльності скрапленого газу та палива дизельного, по первинним документам, отриманим у ТОВ «Нафтопромтрейд» (код 40771310).
Посадові особи відповідача, наводячи на сторінках 9-13 акту перевірки приписи: ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 ст.1, п.2.1, п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, п.5.2 Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 3 червня 2002 року N332, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2003 р. за N 331/7652, п. 8.3 ст. 8 Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18.05.2001 №132, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 N318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248, ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», п.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, п.2.9 Методичних рекомендацій щодо застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 21.12.2007 N 929, зазначають, що враховуючи надані до перевірки первинні та бухгалтерські документи з урахуванням вищевказаних норм законодавства, перевіркою встановлено відсутність використання у власній господарській діяльності газу скрапленого та палива дизельного у звязку з наступним:
- до перевірки не надано акти приймання за кількістю СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС, журнали оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС, інформацію щодо наявності працівників, уповноважених на прийняття газу, які призначені наказом керівника підприємства та пройшли курс спеціального навчання і перевірку знань з питань охорони праці згідно з вимогами пункту 2.1 Типового положення про навчання з питань охорони праці;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» надано акти списання газу скрапленого, згідно яких газ списувався на сушку кукурудзи та пшениці. Однак дані первинні документи не містять інформації про фактичне здійснення господарської операції: норми витрачання газу газовими сушарками, їх розрахунки, показники вологості сільськогосподарської продукції та необхідності такого сушіння, технічні показники та характеристики газових сушарок, їх потужність, інше;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано первинні та бухгалтерські документи, які підтверджують наявність станом на момент перевірки та за період, що перевірявся, ємностей чи інших основних засобів або обладнання для накопичування та зберігання газу скрапленого;
- станом на момент перевірки, під час огляду офісних та складських приміщень СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» встановлено, що вищевказані сушарки споживають тверде паливо, а не газ скраплений; документи на переобладнання сушарок до перевірки не надавались;
- згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних щодо перевезення газу скрапленого, встановлено відсутність печаток та підписів перевізника ТОВ «ШУМ-СВ» та відсутність його коду ЄДРПОУ;
- витрачання газу на сушіння сільськогосподарської продукції передбачає віднесення його вартості до складу собівартості такої продукції (бухгалтерський рахунок 23 «Виробництво») з відповідним збільшенням вартості сільськогосподарської продукції на вартість газу скрапленого. В той час, як підприємством вартість газу відносилась на рахунок 93 «Витрати на збут» та не враховувалась при формування продажної ціни сільськогосподарської продукції, що свідчить про неможливість використання газу для виробництва (у т. ч. сушіння) пшениці та кукурудзи;
- до перевірки не надано книгу складського обліку (форма N ВЗСГ-10), яка підтверджує облік надходження та переміщення кукурудзи та пшениці;
- до перевірки не надано товарно-транспортні накладні або інші первинні документи, які підтверджують перевезення палива дизельного;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано первинні документи, що підтверджують використання у власній господарській діяльності палива дизельного, які б містили інформацію про те, якими саме транспортними засобами чи механізмами таке паливо використовувалось, дані щодо показників лічильників залишку палива в баках на момент виїзду та повернення, показників спідометрів, кілометражу чи часу роботи транспорту, часу, маршруту та цілей поїздок, наказів та розрахунків про норми витрачання палива, інше.
У звязку із чим, з посиланням на положення. 198.5 ст. 198 Податкового Кодексу України, в акті зазначається про порушення позивачем вказаної норми, а саме, що СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не віднесено до складу податкових зобовязань суми ПДВ по придбаним газу скрапленому та дизельному пальному, які не використані у власній господарській діяльності, що призвело до заниження значення рядку 9 Декларації «Усього зобовязань» на загальну суму 1560517 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн., в лютому 2017 року на суму 928952 грн. та в березні 2017 року на суму 317875 грн.
Також, в акті зазначається, що в ході проведення перевірки на адресу підприємства надавався письмовий запит щодо надання пояснень з приводу порушень, вказаних у відповідних пунктах даного акту перевірки та засвідчених копій первинних документів від 03.08.2018. Посадовими особами підприємства надано завірені копії первинних документів щодо взаємовідносин з ТОВ «Нафтопромтрейд» (код 40771310). Пояснення посадовими особами не надавались. Під час проведення перевірки складався акт від 14.08.2018 №962/15-32-14-01 про ненадання посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» первинних документів, необхідних для проведення перевірки з 01.01.2017 по 31.12.2017.
У п.п.3.1.2.1.2 акту перевірки зазначено, що в ході перевірки встановлено, що в періоді, який перевірявся, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» придбавались хімікати та добрива у ТОВ «Мега Стар» (код 40413363), письмовий договір до перевірки підприємством не надавався. На підтвердження отримання вищевказаних хімікатів СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» надано до перевірки видаткові накладні, перелік яких наведено на аркушах 15-16 акту перевірки.
Оплата за вищевказані газ скраплений та паливо дизельне здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується відповідними виписками банків.
На підставі вищевказаних видаткових накладних та банківських виписок, ТОВ «Мега Стар» (код 40413363) виписано та зареєстровано на адресу СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» податкові накладні, перелік яких наведено на 16-17 аркушах акту перевірки.
В акті зазначено, що за результатами перевірки встановлено не підтвердження первинними документами використання у власній господарській діяльності добрив та хімікатів, по первинним документам, отриманим у ТОВ «Мега Стар» (код 40413363).
Посадові особи відповідача, наводячи на сторінках 17-20 акту перевірки приписи: ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.1.2 ст.1, п.2.1, п.2.4 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», п.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, п.2.2, 2.6,2.7, 2.9 Методичних рекомендацій щодо застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 21.12.2007 N 929, зазначають, що враховуючи надані до перевірки первинні та бухгалтерські документи, з урахуванням вищевказаних норм законодавства, перевіркою встановлено відсутність використання у власній господарській діяльності хімікатів та добрив, у звязку з наступним:
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано акт про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин (форма N ВЗСГ-3) або інші первинні документи, підтверджуючі внесення мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин по кожному полю в розрізі культур з зазначенням площі, способів й строків внесення добрив (за видами), кількість внесених добрив під кожну культуру окремо в натуральних показниках і в переводі на діючу речовину;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано накладні (форма N ВЗСГ-7) та книгу складського обліку (форма N ВЗСГ-10), що підтверджують облік надходження та витрачання хімікатів та добрив;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано товарно-транспортні накладні або інші первинні документи, що підтверджують перевезення хімікатів та добрив.
Таким чином, в акті перевірки зазначено, що в порушення до п. 198.5, ст. 198 Податкового Кодексу України, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не віднесено до складу податкових зобовязань суми ПДВ по придбаним хімікатам та добривам, які не використані у власній господарській діяльності, що призвело до заниження значення рядку 9 Декларації «Усього зобовязань» на загальну суму 500001 грн., у т. ч.: в березні 2017 року на суму 500001 грн.
Також, в акті зазначено, що при проведенні перевірки на виконання вимог п. п. 83.1.2, п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України враховано податкову інформацію (інші матеріали контрольних дій) органів державної фіскальної служби відносно контрагенту СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» - ТОВ «Мега Стар» (код 40413363).
Окрім цього, у акті вказується, що в ході проведення перевірки на адресу підприємства надавався письмовий запит щодо надання пояснень з приводу порушень, вказаних у відповідних пунктах даного акту перевірки та засвідчених копій первинних документів від 03.08.2018. Посадовими особами підприємства надано завірені копії первинних документів щодо взаємовідносин з ТОВ «Мега Стар» (код 40413363). Пояснення посадовими особами не надавались. Під час проведення перевірки складався акт від 14.08.2018 №962/15-32-14-01 про ненадання посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» первинних документів, необхідних для проведення перевірки з 01.01.2017 по 31.12.2017.
У п.3.1.2.2. «Податковий кредит» акту перевірки зазначається, що за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 40129177 грн., та перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 не встановлено його завищення (заниження).
У пункті 3.1.2.3. «Висновок щодо повноти декларування податку на додану вартість, правомірності декларування сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню» акту перевірки зазначено, що за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 6547206 грн.
Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 встановлено його заниження на загальну суму 2060518 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн.; в лютому 2017 року на суму 928952 грн.; в березні 2017 року на суму 817876 грн.
Враховуючи порушення п.198.5, ст. 198 Податкового Кодексу України, викладені в п.3.1.2.1.1 та п. 3.1.2.1.2 даного акту, перевіркою встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 2060518 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн., в лютому 2017 року на суму 928952 грн., в березні 2017 року на суму 817876 грн.
У п.3.1.2.4. «Інформація щодо встановлених порушень реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкових накладних» акут перевірки зазначено, що враховуючи викладене в п. 3.1.2.1.1 та п. 3.1.2.1.2 даного акту, перевіркою встановлено порушення п.201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні по придбаним газу скрапленому та дизельному пальному, які не використані у власній господарській діяльності на загальну суму 2060518 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн.; в лютому 2017 року на суму 928952 грн.; в березні 2017 року на суму 817876 грн.
Суд не погоджується з вказаними вище висновками акту перевірки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, на підставі яких прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, та досліджуючи фактичність проведених господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та їх звязок з господарською діяльністю позивача та використанням останнім придбаних товарів (газу скрапленого, дизельного палива, добрив) у власній господарській діяльності позивача, а також, правомірність включення позивачем спірних сум до складу податкового кредиту, зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду та відповідно п. 14.1.202 зазначеної статті продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.
Як зазначається в довідці про загальну інформацію по підприємству позивача, яка є додатком 2 до акту перевірки (т.1 а.с.51-53) та зазначено позивачем, видами економічної діяльності позивача, окрім іншого, є: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.19 - вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.50 - змішане сільське господарство; 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві.
Так, щодо господарських взаємовідносин СВК ДРУЖБА НАРОДІВ з ТОВ «Нафтопромтрейд» за перевіряємий період, судом встановлено наступне.
За основними (істотними) умовами вказаного вище договору, визначено наступне:
- п.1.1 продавець зобов'язується продати, а покупець прийняти та оплатити скраплений газ та дизельне паливо (надалі по тексту товар).
- п.2.1-п.2.2, 2.4 ціна договору складається із вартості всіх партій товару, поставлених продавцем у період дії договору. Розрахунок за товар покупцем проводиться шляхом 100% передплати вартості кожної окремої партії товару протягом трьох банківських днів з дати надання останньому продавцем рахунку-фактури на товар або перерахуванням грошових коштів протягом 180 днів з моменту отримання товару. Оплата за товар проводиться в національній валюті України, в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в розділі 9 Договору.
- п.3.1-п.3.6 товар поставляється окремими партіями протягом всього строку дії Договору. Кількість товару визначається покупцем в замовленнях на поставку та узгоджується з продавцем. Узгоджена кількість товару відображається у видаткових накладних, які підписуються уповноваженими представниками сторін і після складання є невідємною частинами Договору. Замовлення може бути оформлене в одній з таких форм: в усній формі по телефону, по електронній пошті, за допомогою факсимільного звязку. Замовлення подається покупцем в довільній формі із чітким зазначенням кількості товару. Передача товару покупцю здійснюється на умовах EXW. Зобовязання продавця передати вважається виконаним, а право власності на пальне переданим покупцеві у момент його фактичного відпуску та надання покупцю. Продавець зобовязується зберігати товар, що був переданий покупцю згідно видаткових документів, до моменту його фактичної видачі (згідно п.3.5.) на ГНС. Вартість такого зберігання врахована в ціну товару.
- п.7.1 цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017 року або до моменту його розірвання в порядку, що визначений п.7.2 договору, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами зобовязань за Договором.
Судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору ТОВ «Нафтопромтрейд» складені видаткові накладні, виписані у період: січень 2017-березень 2017 року, копії яких містяться в матеріалах справи та були надані під час перевірки, та перелік яких наведено в акті перевірки (т.1 а.с.150-197).
Згідно вказаних видаткових накладних, позивачу як одержувачу поставлявся ТОВ «Нафтопромтрейд» газ скраплений та паливо дизельне.
Транспортування вказаного товару (дизельного палива та газу скрапленого) згідно умов зазначеного вище договору, здійснювалось на адресу покупця СВК ДРУЖБА НАРОДІВ автомобільним перевізником ТОВ «ШУМ-СВ», що підтверджується наданими з боку позивача до суду копіями товарно-транспортних накладних (т.2 а.с.128-145, т.5 а.с.236-245).
Здійснення оплати за поставку товару (дизельного палива та газу скрапленого) за вищезазначеним договором, підтверджується банківськими виписками щодо перерахування позивачем коштів ТОВ «Нафтопромтрейд», про що зазначається в акті перевірки та не заперечувалось представниками відповідача під час розгляду справи.
Разом з цим, слід зазначити, що наявні в матеріалах справи копії податкових накладних, отриманих від постачальника ТОВ «Нафтопромтрейд», що виписані у період січень-березень 2017 року (т.5 а.с.27-43,90-96,145-168) також підтверджують факт здійснення вищевказаних господарських операцій по поставці позивачу товару (дизельного палива та газу скрапленого), що, в свою чергу, дає право платнику на включення податку на додану вартість до складу ціни товару та є необхідною умовою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.
Як встановлено судом, суми податку на додану вартість відповідно до вищевказаних податкових накладних позивач включив до складу податкового кредиту за відповідні періоди січень-березень 2017 року, що підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість та додатком №5 до них по контрагенту ТОВ «Нафтопромтрейд» (т.5 а.с.3-10,83-89,121-126).
Щодо господарських взаємовідносин СВК ДРУЖБА НАРОДІВ з ТОВ «Мега Стар» за перевіряємий період, судом встановлено наступне.
Як зазначено в акті перевірки, позивачем не надавався письмовий договір з вказаним контрагентом на поставку хімікатів та мінеральних добрив.
При цьому, як зазначено представником позивача, такий договір у письмовій формі не укладався, зважаючи на те, що він був виконаний сторонами у повному обсязі в момент його вчинення 17.03.2017 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Мега Стар» 17.03.2017 року виписано на адресу СВК ДРУЖБА НАРОДІВ видаткові накладні та податкові накладні від цієї ж дати на поставку, добрив азотно-фосфорно-калійних в мішках, карбаміду в мішках, нітроамофоску в мішках (т.1 а.с.198-209, т.5 а.с.71-82).
Транспортування вказаного товару, придбаного у ТОВ «Мега Стар» 17.03.2017 року, здійснювалось на адресу покупця СВК ДРУЖБА НАРОДІВ автомобільним перевізником ТОВ «ШУМ-СВ», що підтверджується наданими з боку позивача до суду копіями товарно-транспортних накладних (т.5 а.с.146-157).
Здійснення оплати за поставку товару, придбаного позивачем у ТОВ «Мега Стар» 17.03.2017 року, підтверджується банківськими виписками щодо перерахування позивачем коштів даному контрагенту, про що зазначається в акті перевірки та не заперечувалось представниками відповідача під час розгляду справи.
Як встановлено судом та зазначається в акті перевірки, суми податку на додану вартість відповідно до вищевказаних податкових накладних позивач включив до складу податкового кредиту за відповідний період: березень 2017 року, що підтверджується податковою декларацією з податку на додану вартість та додатком №5 до неї по контрагенту ТОВ «Мега Стар» (т.5 а.с.3-10).
Досліджуючи правомірність включення позивачем спірних сум ПДВ до складу податкового кредиту, суд виходить з наступного.
Відповідач в акті перевірки зазначає, що суми податкового кредиту по вищевказаним податковим накладним від його контрагентів віднесено СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» до рядку 10.1 «Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України з основною ставкою» декларацій з податку на додану вартість у відповідних періодах.
З наданих податкових декларацій та додатків 5 до них судом встановлено, що у період січень-березень 2017 року по контрагентам позивача:
Згідно переліків податкових накладних, які наведені відповідачем в акті перевірки, суми, які визначені за вищевказаними податковими накладними, що містяться в матеріалах справи по вказаним контрагентам відповідають тим сумам, що відображені в акті перевірки.
Сума ПДВ по виписаним податковим накладним по контрагенту ТОВ «Нафтопромтрейд» у лютому 2017 року складає 978009,93 грн., що також відображено й у акті перевірки на аркуші 8, і саме вказана сума ПДВ була віднесена позивачем до складу податкового кредиту вказаного періоду.
Сума ПДВ по виписаним податковим накладним по контрагенту ТОВ «Нафтопромтрейд» у березні 2017 року складає 268916,60 грн., що також відображено й у акті перевірки на аркушах 8-9, і саме вказана сума ПДВ була віднесена позивачем до складу податкового кредиту вказаного періоду.
Отже, відповідачем по періодам, у яких встановлені порушення, зазначені в акті суми ПДВ, які в повній мірі не відповідають тим сумам, які позивач відносив у відповідних періодах до податкових декларацій, зокрема, січень 2017 року.
В свою чергу, як вже зазначалось судом, у п.3.1.2.2. «Податковий кредит» акту перевірки зазначається, що за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 40129177 грн., та перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 не встановлено його завищення (заниження).
Доходячи висновку про заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 2060518 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн.; в лютому 2017 року на суму 928952 грн.; в березні 2017 року на суму 817876 грн. по отриманим позивачем від його контрагентів ТОВ «Мега Стар» та ТОВ «Нафтопромтрейд» податкових накладних у січні-березні 2017 року, відповідач виходив з того, що:
- в порушення до п. 198.5, ст. 198 Податкового кодексу України СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не віднесено до складу податкових зобовязань суми ПДВ по придбаним газу скрапленому та дизельному пальному, які не використані у власній господарській діяльності, що призвело до заниження значення рядку 9 Декларації «Усього зобовязань» на загальну суму 1560517 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн., в лютому 2017 року на суму 928952 грн. та в березні 2017 року на суму 317875 грн.
- в порушення до п. 198.5, ст. 198 Податкового кодексу України, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не віднесено до складу податкових зобовязань суми ПДВ по придбаним хімікатам та добривам, які не використані у власній господарській діяльності, що призвело до заниження значення рядку 9 Декларації «Усього зобовязань» на загальну суму 500001 грн., у т. ч.: в березні 2017 року на суму 500001 грн.
Суд зазначає, що правові відносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а також, включення відповідних сум податку на додану вартість до податкових зобовязань з 01.01.2011 року регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), ведення бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
Відповідно до ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено поняття первинного документу - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Вимоги до первинного та зведеного документу визначені в ч.2 ст. 9 цього ж Закону.
Згідно з ч.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.
Відповідно до п.2.15 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 первинні документи підлягають обов'язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув'язка окремих показників.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону Про бухгалтерський облік, на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.
Відповідно до пп.а) п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно з п.187.1 п.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
При цьому, порядок формування податкового кредиту з 01.01.2011 року визначений ст.198 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).
Відповідно до пп.198.1 «а» ст.198 Податкового кодексу України (в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016) до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України (в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016) платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є обєктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Пунктом 198.6 ст.198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції, яка діє з 2015 року) на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції, яка діє з 2015 року), податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Тобто, як вбачається з викладеного, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись ст. 86 КАС України, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, а також у сукупності їх достатність та взаємозвязок, з огляду на вищенаведені положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що з боку позивача до суду надано належні докази фактичного отримання позивачем товарів від його контрагентів (дизельного палива, газу скрапленого, хімікатів та добрив) та використання цих товарів у власній господарській діяльності, та не погоджується із встановленими контролюючим органом порушеннями щодо заниження позивачем податку на додану вартість по вказаним господарським операціям позивача з його контрагентами, з огляду на наступне.
Щодо господарських операцій позивача - СВК ДРУЖБА НАРОДІВ з ТОВ «Нафтопромтрейд» за перевіряємий період стосовно придбання дизельного палива та газу скрапленого та його використання у господарській діяльності позивача, суд зазначає наступне.
Відповідач в акті перевірки та під час розгляду справи не заперечує факту поставки на адресу позивача газу скрапленого та дизельного палива, їх оприбуткування на підприємстві позивача та відображення у бухгалтерському обліку цих операцій, сплати позивачем коштів за вказані товари.
В акті зазначено, що згідно усних пояснень посадових осіб СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» зазначено, що газ скраплений підприємством використовувався для сушки сільськогосподарської продукції (пшениці, кукурудзи) та спалювався газовою сушаркою, яка знаходилась на балансі підприємства.
При цьому, висновки відповідача про встановлення порушень податкового законодавства обмовлені тим, що враховуючи надані до перевірки первинні та бухгалтерські документи з урахуванням вищевказаних у акті перевірки норм законодавства, перевіркою встановлено відсутність використання у власній господарській діяльності газу скрапленого та палива дизельного у звязку із тим, що:
- до перевірки не надано акти приймання за кількістю СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС, журнали оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС, інформацію щодо наявності працівників, уповноважених на прийняття газу, які призначені наказом керівника підприємства та пройшли курс спеціального навчання і перевірку знань з питань охорони праці згідно з вимогами пункту 2.1 Типового положення про навчання з питань охорони праці;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» надано акти списання газу скрапленого, згідно яких газ списувався на сушку кукурудзи та пшениці. Однак дані первинні документи не містять інформації про фактичне здійснення господарської операції: норми витрачання газу газовими сушарками, їх розрахунки, показники вологості сільськогосподарської продукції та необхідності такого сушіння, технічні показники та характеристики газових сушарок, їх потужність, інше;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано первинні та бухгалтерські документи, які підтверджують наявність станом на момент перевірки та за період, що перевірявся, ємностей чи інших основних засобів або обладнання для накопичування та зберігання газу скрапленого;
- станом на момент перевірки, під час огляду офісних та складських приміщень СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» встановлено, що вищевказані сушарки споживають тверде паливо, а не газ скраплений; документи на переобладнання сушарок до перевірки не надавались;
- згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних щодо перевезення газу скрапленого, встановлено відсутність печаток та підписів перевізника ТОВ «ШУМ-СВ» та відсутність його коду ЄДРПОУ;
- витрачання газу на сушіння сільськогосподарської продукції передбачає віднесення його вартості до складу собівартості такої продукції (бухгалтерський рахунок 23 «Виробництво») з відповідним збільшенням вартості сільськогосподарської продукції на вартість газу скрапленого. В той час, як підприємством вартість газу відносилась на рахунок 93 «Витрати на збут» та не враховувалась при формування продажної ціни сільськогосподарської продукції, що свідчить про неможливість використання газу для виробництва (у т. ч. сушіння) пшениці та кукурудзи;
- до перевірки не надано товарно-транспортні накладні або інші первинні документи, які підтверджують перевезення палива дизельного;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано первинні документи, що підтверджують використання у власній господарській діяльності палива дизельного, які б містили інформацію про те, якими саме транспортними засобами чи механізмами таке паливо використовувалось, дані щодо показників лічильників залишку палива в баках на момент виїзду та повернення, показників спідометрів, кілометражу чи часу роботи транспорту, часу, маршруту та цілей поїздок, наказів та розрахунків про норми витрачання палива, інше.
Так, щодо посилання відповідача на те, що до перевірки не надано акти приймання за кількістю СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, за формою N 3-ГС, журнали оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС, інформацію щодо наявності працівників, уповноважених на прийняття газу, які призначені наказом керівника підприємства та пройшли курс спеціального навчання і перевірку знань з питань охорони праці згідно з вимогами пункту 2.1 Типового положення про навчання з питань охорони праці, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.5.2 «Порядок приймання скрапленого вуглеводного газу (СВГ), що надійшов автомобільним транспортом» Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 3 червня 2002 року N332, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України24 квітня 2003 р. за N 331/7652, зазначається наступне:
- 5.2.1. Огляд автоцистерн, приймання та зливання СВГ здійснюються працівниками, які призначені наказом керівника підприємства та пройшли курс спеціального навчання і перевірку знань з питань охорони праці згідно з вимогами пункту 2.1 Типового положення про навчання з питань охорони праці. Періодичність перевірки знань цих працівників проводиться не рідше одного разу на рік.
- 5.2.2. Приймання СВГ, що надійшов автомобільним транспортом від постачальників, проводиться вантажоодержувачем на підставі видаткових та товаротранспортних накладних. Видаткова та товаротранспортна накладні є підставою для оприбуткування СВГ за складським та бухгалтерським обліком підприємства;
- 5.2.4. Інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство в автоцистернах, зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС і після здавання звіту матеріально відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком.
В свою чергу, з боку позивача на виконання в тому числі, вказаних приписів надано до суду в засвідчених копіях:
- посвідчення №16/1, посвідчення №16/2, видані Міжгалузевим центром охорони праці та промислової безпеки головному інженеру СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» ОСОБА_4, в яких зазначається, що вказана особа пройшла навчання і виявила потрібні знання, в тому числі: правил безпеки систем газопостачання, Закону України «Про охорону праці», гігієни праці, електронебезпеки, пожежної безпеки, Типового положення про порядок навчання і перевірки знань з питань охорони праці, Типового положення про службу охорони праці (т.5 а.с.182-183);
- протокол №16 від 16.01.2017 року засідання комісії з питань охорони праці Міжгалузевого центру охорони праці та промислової безпеки, в якому зазначається, зокрема, що ОСОБА_4 - головний інженер СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» допущений у якості особи, відповідальної за технічний стан і безпечну експлуатацію систем газопостачання (т.5 а.с.184);
- список працівників СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» за 2017 рік, в якому ОСОБА_4 зазначається як головний інженер СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» (т.6 а.с.57-62);
- виписку з наказу №1 від 02.01.2017 року про призначення головного інженера СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» ОСОБА_4 на 2017 рік відповідальним за охорону труда, техніку безпеки та протипожежну безпеку на СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» (т.6 а.с.107);
- акти приймання за кількістю СВГ, що надійшов автомобільним транспортом, складені за типовою формою №3-ГС за період січень-березень 2017 року (т.2 21-250, т.3 а.с.1-49), з яких вбачається, що комісією у складі осіб, що працюють на підприємстві позивача (завідувач зернотоком, вагар, слюсар-електрик, які відповідно до зазначених у цих актах наказів мають повноваження відповідно до наказу на участь у прийманні газу скрапленого). У вказаних актах приймання газу скрапленого зазначено: назву вантажовідправника (постачальника) - ТОВ «Нафтопромтрейд» та його місцезнаходження, місце приймання газу (зерноток), дати відправлення з пункту відвантаження та дати прибуття вантажу, фактична маса поставленого газу та за ТТН, дані ТТН.
Як вбачається з викладеного, головний інженер, станом на дати прийняття газу скрапленого вже пройшов спеціальне відповідне навчання і перевірку знань з питань охорони праці, та отримав відповідні посвідчення. При цьому, представником позивача зазначено, що огляд автоцистерн, приймання та зливання СВГ здійснювалось в тому числі, за участю цього головного інженера;
- книгу складського обліку за 2017 рік (форма N ВЗСГ-10), яка підтверджує облік надходження на підприємство позивача та його переміщення (на зерноток) газу скрапленого, отриманого, в тому числі, від ТОВ «Нафтопромтрейд» за спірними податковими та видатковими накладними (т.2 а.с.4-9).
Стосовно посилання відповідача на те, що до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» надано акти списання газу скрапленого, згідно яких газ списувався на сушку кукурудзи та пшениці. Однак дані первинні документи не містять інформації про фактичне здійснення господарської операції: норми витрачання газу газовими сушарками, їх розрахунки, показники вологості сільськогосподарської продукції та необхідності такого сушіння, технічні показники та характеристики газових сушарок, їх потужність, інше, суд зазначає наступне.
Позивачем як до перевірки, так і до суду надано: акти списання матеріальних запасів - газу скрапленого, використаного газовою сушаркою при сушінні с/г продукції за січень-квітень 2017 року (т.2 а.с.215-220), в яких зазначається: інформація про організацію, якою здійснюється списання СВК «Дружба Народів», найменування підрозділу «Зернотік», призначення/цільова стаття «Збут сільськогосподарської продукції (рослинництво)», матеріально-відповідальна особа ОСОБА_5 У вказаних актах зазначається, що вони складені про те, що при проведенні робіт по сушінню сільськогосподарської продукції з використанням газової сушарки (модель 1102) витрачені газ скраплений (направлення затрат збут сільськогосподарської продукції (рослинництво).
Вказані акти підписані головою та членами комісії, які їх склали та матеріально-відповідальною особою.
Як стверджує позивач, на балансі підприємства знаходиться зерносушильна установка, модель 1102 типу УЗС, яка придбана позивачем у ТОВ «Маловисківський завод сушильного та елеваторного обладнання» на підставі договору купівлі-продажу № 64 від 23 вересня 2016 року, та відповідно до технічного паспорту на вказану зерносушильну установку, газ скраплений є єдиним паливом, яке використовується для її роботи.
Водночас, на підтвердження того, що на підприємстві позивача у 2017 році була в наявності відповідна газова сушарка (модель 1102), яка споживає для її використання у роботі газ скраплений, з боку позивача до суду надано в копіях:
- договір купівлі продажу (поставки) від 23.09.2016 року №64 (т.1 а.с.106-112), який укладено між ТОВ «Маловисківський Завод Сушильного та Елеваторного Обладнання» (продавець) та СВК «Дружба Народів» (покупець), згідно умов якого продавець передав, а покупець прийняв зерносушарку 1102 типу УЗС нову, укомплектовану решетами з оцинкованої сталі, діаметр перфорації решет 2,5 мм з обладнанням для скрапленого газу;
- таблицю залишків та оборотів основних засобів за 2017 рік з якої вбачається, що, зокрема, зерносушильна установка, модель 1102 знаходиться на балансі у позивача (т.1 а.с.96).
Отже, всі технічні характеристики щодо роботи відповідної зерносушильної установки, визначені у її технічному паспорті, у звязку із чим, суд вважає, що посилання відповідача на те, що в актах списання газу скрапленого, згідно яких газ списувався на сушку кукурудзи та пшениці, не міститься інформації про фактичне здійснення господарської операції: норми витрачання газу газовими сушарками, їх розрахунки, показники вологості сільськогосподарської продукції та необхідності такого сушіння, технічні показники та характеристики газових сушарок, їх потужність, є безпідставними та нормативно необґрунтованими.
Разом з цим, у позові вказується, що на балансі підприємства також знаходиться теплогенератор «Greco», який був придбаний позивачем у ТОВ «ГРЕКО ГРУП» на підставі договору поставки №18/07 від 17 липня 2017 року, рекомендованим паливом для якого, відповідно до його технічного паспорту, є тверде паливо пелети. На підтвердження даних обставин позивачем надано до суду відповідний договір та технічний паспорт на цей теплогенератор (т.1 а.с.139,140-146).
При цьому, позивач стверджує, що документи на обидві зерносушильні були надані перевіряючим під час перевірки.
Отже, зважаючи на викладене, суд вважає безпідставними та необґрунтованими твердження відповідача щодо того, що під час огляду офісних та складських приміщень СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» встановлено, що вищевказані сушарки споживають тверде паливо, а не газ скраплений.
Щодо посилання відповідача на те, що до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано первинні та бухгалтерські документи, які підтверджують наявність станом на момент перевірки та за період, що перевірявся, ємностей чи інших основних засобів або обладнання для накопичування та зберігання газу скрапленого, суд зазначає наступне.
Представник позивача під час розгляду справи у своїх письмових поясненнях та у вступному слові зазначала, що в договорі купівлі-продажу №27/2017-01 від 27 січня 2017 року між ТОВ «НАФТОПРОМТРЕЙД» та СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» в п.3.6, зазначено, що «Продавець (ТОВ «НАФТОПРОМТРЕЙД») зобовязується зберігати товар (скраплений газ та дизельне паливо), що був переданий покупцю (Сільськогосподарський кооператив «ДРУЖБА НАРОДІВ») згідно видаткових документів, до моменту його фактичної видачі на ГНС»).
Таким чином, як вбачається з викладеного, відповідний газ скраплений був доставлений позивачу безпосередньо під час його фактичного використання для роботи відповідної зерносушильної установки.
Отже, вищевикладеним спростовуються твердження відповідача щодо необхідної наявності на підприємстві позивача ємностей чи інших основних засобів або обладнання для накопичування та зберігання газу скрапленого.
Водночас, з боку позивача до суду надано договір №02/03-17 складського зберігання від 02.03.2017 року, який укладено між ТОВ «Прайс Девелопмент» (склад) та СВК «Дружба Народів» (поклажодавець), згідно умов якого поклажодавець передає, а склад приймає в межах чинних обмежувальних норм товари для зберігання. Згідно умов додаткової угоди до вказаного договору від 27.03.2017 року, поклажодавець передає на зберігання дизельне паливо в кількості 75 тон (т.6 а.с.25-28).
Отже, позивачем належним чином зберігалось придбане дизельне паливо.
Що стосується посилання відповідача на те, що до перевірки не надано товарно-транспортні накладні або інші первинні документи, які підтверджують перевезення палива дизельного, а згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних щодо перевезення газу скрапленого, встановлено відсутність печаток та підписів перевізника ТОВ «ШУМ-СВ» та відсутність його коду ЄДРПОУ, суд зазначає наступне.
До суду з боку позивача, як вже встановлено судом надані товарно-транспортні накладні на поставку (перевезення), придбаного позивачем у ТОВ «НАФТОПРОМТРЕЙД» газу скрапленого та дизельного пального (т.2 а.с.128-145, т.5 а.с.236-245), в яких зазначається: автомобіль, на якому здійснювалось перевезення, автомобільний перевізник ТОВ «Шум-СВ», вантажовідправник ТОВ «Нафтопромтрейд», вантажоодержувач СВК «Дружба Народів», пункт навантаження (Чернігівська область, смт. Козелець) та розвантаження (Одеська область, Подільський район, село Нестоїта), супутній документ на вантаж видаткові накладні із зазначенням їх реквізитів, найменування вантажу газ скраплений, газ вуглеводневий скраплений, дизельне пальне та їх кількість.
Вказані товарно-транспортні накладні містять підписи відповідальних осіб, а саме: особи яка здала вантаж, яка прийняла вантаж, водія/експедитора та відповідальної особи вантажоодержувача, яка прийняла товар.
При цьому, як стверджує представник позивача, товарно-транспортні накладні, які підтверджують перевезення палива дизельного придбаного позивачем у ТОВ «НАФТОПРОМТРЕЙД», надавались підприємством під час проведення перевірки, однак не були взяті перевіряючими до уваги.
В свою чергу, щодо посилання відповідача на відсутність ТТН, які підтверджують перевезення палива дизельного на час перевірки та на недоліки, які наявні в ТТН на перевезення газу скрапленого, суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 363).
Відповідно до розділу 1 Правил перевезення товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Згідно положень пунктів 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.6 Правил перевезення основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.
Посилання відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних як підтвердження нереальності господарських операцій з поставки товарів, на думку суду, є безпідставними, оскільки вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Вказаний висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №П/811/2816/15.
Суд зазначає, що товарно-транспортні накладні призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг і підставою для формування витрат за такі послуги.
Вказані висновки повністю узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 26 червня 2018 року у справі №826/548/17.
Суд зазначає, що відсутність ТТН, не може бути самостійною підставою для того, щоб вважати господарську операцією такою, що не відбулася, а причини відсутності ТТН у кожному конкретному випадку мають бути досліджені судом. Тому питання щодо наявності ТТН, а також правильності її оформлення має оцінюватися в сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарської операції.
Разом з цим, суд зазначає, що відсутність печаток та підписів перевізника ТОВ «ШУМ-СВ» та відсутність його коду ЄДРПОУ у товарно-транспортній накладній, жодним чином не впливає на значення такого документу як доказу транспортування товару.
Вказані висновки суду узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 20 червня 2018 року у справі №808/481/17.
Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, з огляду на вищенаведене судом, враховуючи викладені правові висновки Верховного Суду, суд вважає, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності вищенаведених у позивача документів, що підтверджують фактичне отримання товару, неподання до перевірки такого документа як товарно-транспортна накладна (якщо брати до уваги посилання відповідача у акті перевірки), - не може бути підставою для позбавлення позивача як платника податку права на віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту.
Стосовно посилання відповідача на те, що до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано первинні документи, що підтверджують використання у власній господарській діяльності палива дизельного, які б містили інформацію про те, якими саме транспортними засобами чи механізмами таке паливо використовувалось, дані щодо показників лічильників залишку палива в баках на момент виїзду та повернення, показників спідометрів, кілометражу чи часу роботи транспорту, часу, маршруту та цілей поїздок, наказів та розрахунків про норми витрачання палива, інше, суд зазначає наступне.
В акті перевірки відповідачем зазначалось, що згідно усних пояснень посадових осіб СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» паливно-мастильні матеріали використовувались технікою, яка була в наявності у підприємства.
В свою чергу, позивач у своєму позові, заявах по суті справи та представник позивача зазначає, що у складі основних засобів СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ», що знаходяться на його балансі, перебуває велика кількість сільськогосподарської техніки (трактори, екскаватори, обприскувачі, навантажувачі, бульдозери та інше), яка безпосередньо використовується у господарській діяльності підприємства, та для роботи якої необхідна велика кількість палива дизельного. Твердження відповідача стосовно невикористання СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» у власній господарській діяльності палива дизельного, на думку позивача, є підставними і спростовуються наданими доказами.
На підтвердження даних обставин з боку позивача до суду надані копії:
- таблиць даних залишків й оборотів основних засобів за 2017 рік, в яких також відображені дані щодо наявності на підприємстві позивача техніки та сільськогосподарської техніки, зокрема, оприскувача самохідного, навантажувача екскаватора, сівалки навісної пропасної, сівалок, розкидувача мінеральних добрив, обприскувача, причіпного польового обприскувача, сцепки причіпної, борони, культиваторів, плугів, зернорозпушувачів, тракторів, трьохколісного екскаватора навантажувача, жатки для збирання соняшнику, агрегату пересівного обробітку ґрунту та інше (т.1 а.с.68-105, т.5 а.с.192-211);
- реєстрів прийому зерна від водіїв, в яких зазначено про зернову про культуру, яка отримана (кукурудза), звідки вона надійшла (склад/сушилка), куди вона направлена (сушилка/склад), її масу нето, відстань, яка пройдена водієм; шляхових листів вантажного автомобіля, в яких містяться дані про автомобіль, час роботи водія автомобілю, кількість використаного пального при виконанні завдання водія, вид пального (в тому числі дизельне паливо), завдання водія, а саме: обслуговування гармана СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» (т.2 а.с.15-71). При цьому, представником позивача у судовому засідання було пояснено, що гарман це сільськогосподарські угіддя, на яких СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» вирощує, в тому числі зернові культури;
- шляхових листів вантажного автомобіля, в яких містяться дані щодо завдань водія - перевезенню зернових культур (кукурудзи, соняшника, гороху та інше) (т.3 а.с.50-250, т.4 а.с.1-97). Як пояснила представник позивача, вказані перевезення здійснювались в тому числі, по перевезенню вирощених позивачем зернових культур для їх продажу контрагентам позивача;
- актів на списання паливно-мастильних матеріалів за період лютий березень 2017 року (т.2 а.с.158-171), в яких зазначено, зокрема, кількість дизельного палива, яке використано автомобілями позивача, які знаходяться у його розпорядженні для перевезення сільськогосподарської продукції та підлягають списанню. У вказаних актах зазначено, що комісія, яка їх склала встановила, що витрати паливно-мастильних матеріалів в повному обємі використані на перевезення сільськогосподарської продукції;
- облікових листів тракториста-машиніста, в яких зазначено дані про виконані роботи при здійсненні обробки сільськогосподарських угідь (в тому числі, боронування зяби (ґрунту), культивація, вирівнювання, підживлення, каткування, розкидування мінеральних добрив, засівання та інше) та дані, зокрема, про витрати пального (дизельного палива) під час виконання таких робіт (т.2 а.с.201-214, т.3 а.с.98-122);
- виписки з наказу №2 від 03.01.2017 року, яким затверджено норми витрат палива для автомобілів, які перебувають на балансі позивача у 2017 році при здійсненні господарської діяльності позивача, яка потребує експлуатації автотранспорту (т.5 а.с.212-221).
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного судом, враховуючи надані до суду з боку позивача докази, суд погоджується із доводами позивача та вважає, що списання дизельного пального, отриманого від вищевказаного контрагента, відбувалося на підставі передбачених чинним законодавством первинних документів, та інших документів, які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують факт використання позивачем дизельного палива у межах здійснення його господарської діяльності.
Щодо посилання відповідача на те, що витрачання газу на сушіння сільськогосподарської продукції передбачає віднесення його вартості до складу собівартості такої продукції (бухгалтерський рахунок 23 «Виробництво») з відповідним збільшенням вартості сільськогосподарської продукції на вартість газу скрапленого, в той час, як підприємством вартість газу відносилась на рахунок 93 «Витрати на збут» та не враховувалась при формування продажної ціни сільськогосподарської продукції, що свідчить про неможливість використання газу для виробництва (у т. ч. сушіння) пшениці та кукурудзи, суд погоджується із позицією позивача, який зазначає, що СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» затвердило калькуляцію собівартості вирощеної продукції, яка включає в себе, крім іншого, витрати на збут, а отже витрачання газу на сушіння сільськогосподарської продукції враховувалась при формуванні продажної ціни сільськогосподарської продукції, що відповідає вимогам Положення стандарту бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого Наказом МФУ від 31.12.99 № 318.
Відповідно до п.10, п.11 Положення стандарту бухгалтерського обліку № 16 «Витрати», затвердженого Наказом МФУ від 31.12.99 № 318 собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси". Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати. Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві. Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт,послуг) установлюються підприємством.
Отже, віднесення вартості витрачання газу на сушіння сільськогосподарської продукції на бухгалтерський рахунок 93 «Витрати на збут», а не на бухгалтерський рахунок 23 «Виробництво», - не виключає можливості віднесення його вартості до складу собівартості такої продукції, і як наслідок, не свідчить про неможливість використання газу для виробництва (у т.ч. сушіння) пшениці та кукурудзи. Відповідно до пп.а п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Щодо господарських операцій позивача - СВК ДРУЖБА НАРОДІВ з ТОВ «Мега Стар» за перевіряємий період стосовно придбання мінеральних добрив та хімікатів та їх використання у господарській діяльності позивача, суд зазначає наступне.
Відповідач в акті перевірки та під час розгляду справи не заперечує факту поставки на адресу позивача мінеральних добрив та хімікатів, їх оприбуткування на підприємстві позивача та відображення у бухгалтерському обліку цих операцій, сплати позивачем коштів за вказані товари.
В акті зазначено, що за результатами перевірки встановлено не підтвердження первинними документами використання у власній господарській діяльності добрив та хімікатів по первинним документам, отриманим у ТОВ «Мега Стар» (код 40413363).
При цьому, висновки відповідача про встановлення порушень податкового законодавства обмовлені тим, що враховуючи надані до перевірки первинні та бухгалтерські документи, з урахуванням вищевказаних у акті норм законодавства, перевіркою встановлено відсутність використання у власній господарській діяльності хімікатів та добрив, у звязку з наступним:
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано акт про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин (форма N ВЗСГ-3) або інші первинні документи, які підтверджуюють внесення мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин по кожному полю в розрізі культур з зазначенням площі, способів й строків внесення добрив (за видами), кількість внесених добрив під кожну культуру окремо в натуральних показниках і в переводі на діючу речовину;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано накладні (форма N ВЗСГ-7) та книгу складського обліку (форма N ВЗСГ-10), що підтверджують облік надходження та витрачання хімікатів та добрив;
- до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано товарно-транспортні накладні або інші первинні документи, що підтверджують перевезення хімікатів та добрив.
Щодо посилання відповідача на те, що до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин (форма N ВЗСГ-3) або інші первинні документи, які підтверджують внесення мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин по кожному полю в розрізі культур з зазначенням площі, способів й строків внесення добрив (за видами), кількість внесених добрив під кожну культуру окремо в натуральних показниках і в переводі на діючу речовину, суд виходить з наступного.
До матеріалів справи позивачем надано акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив, ядохімікатів і гербіцидів (т.1 а.с.210-221), з яких вбачається, що при посіві сільськогосподарських культур (соняшник, кукурудза) на угіддях позивача, СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» було використано добрива, стимулятори росту, фунгіциди та гербіциди, зокрема, карбамід, сухі добрива, тощо. У вказаних актах зазначено кількість використаних при посіві добрив, стимуляторів росту, фунгіцидів та гербіцидів.
При цьому, суд зазначає, що той факт, що вказані акти складені не за формою N ВЗСГ-3, жодним чином не впливає на значення такого документу як доказу використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин.
Крім того, про фактичне використання відповідних добрив та хімікатів свідчать також вже досліджені судом облікові листи тракториста (т.2 а.с.201-214, т.3 а.с.98-122), в яких зазначається, зокрема дані про виконані роботи при здійсненні обробки сільськогосподарських угідь (в тому числі, боронування зяби (ґрунту), культивація, вирівнювання, підживлення, каткування, розкидування мінеральних добрив, засівання та інше).
Позивачем також надані договори про оренду землі, укладені між СФГ «Дружба Народів» (орендар) та фізичними особами (орендодавцями), згідно умов яких орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), які знаходяться на території Котовського (Подвльського) району Одеської області (Нестоїтської сільської ради, Фонтанської сільської ради, Станіславської сільської ради, Гоноратської сільської ради, Климентовської сільської ради, Любомирської сільської ради ) (т.6 а.с.29-56).
Що стосується твердження відповідача, що до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано накладні (форма N ВЗСГ-7) та книгу складського обліку (форма N ВЗСГ-10), що підтверджують облік надходження та витрачання хімікатів та добрив, суд зазначає наступне.
Як стверджує представник позивача, книга складського обліку (форма N ВЗСГ-10), що підтверджує облік надходження та витрачання хімікатів та добрив, надавалась підприємством під час проведення перевірки, однак не була взяті до уваги перевіряючими.
В свою чергу, з боку позивача до суду надано копії:
- книги складського обліку за 2017 рік, складеної за формою згідно додатку 10 до Методичних рекомендацій Сільгоспобліку, форми №ВЗСГ-10, затвердженої наказом Мінагрополітики України від 21.02.2007 року №929, в якій містяться дані про матеріали (мінеральні добрива, хімікати та інші), які надійшли до СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ», дату їх надходження, документ з якими вони надійшли, від кого такі матеріали надійшов, залишок цих матеріалів (т.2 а.с.81-125);
- товарні накладні, які складені за формою відповідно до додатку №7 Методичних рекомендацій Сільгоспобліку, форми №ВЗСГ-10, затвердженої наказом Мінагрополітики України від 21.02.2007 року №929 та в яких містяться відомості про мінеральні добрива, які придбано СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ», про їх кількість, ціну, осіб від яких вони отримані та яким вони передані (т.2 а.с.172-200).
Отже, вказаними доказами підтверджено наявність таких документів у позивача.
Стосовно посилання відповідача, що до перевірки посадовими особами СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не надано товарно-транспортні накладні або інші первинні документи, що підтверджують перевезення хімікатів та добрив, суд зазначає наступне.
Як вже встановлено судом транспортування вказаного товару, придбаного у ТОВ «Мега Стар» 17.03.2017 року, здійснювалось на адресу покупця СВК ДРУЖБА НАРОДІВ автомобільним перевізником ТОВ «ШУМ-СВ», що підтверджується наданими з боку позивача до суду копіями товарно-транспортних накладних (т.5 а.с.146-157).
При цьому, як стверджує представник позивача, товарно-транспортні накладні, які підтверджують перевезення хімікатів та добрив придбаних позивачем у ТОВ «Мега Стар», надавались підприємством під час проведення перевірки, однак не були взяті до уваги.
В свою чергу, щодо посилання відповідача на відсутність ТТН, які підтверджують перевезення палива дизельного на час перевірки, суд, враховуючи вищенаведені судом правові висновки Верховного Суду, враховуючи, що позивачем до суду надані товарно-транспортні накладні, зазначає, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності вищенаведених у позивача документів, що підтверджують фактичне отримання товару та його використання позивачем, неподання до перевірки такого документа як товарно-транспортна накладна (якщо брати до уваги посилання відповідача у акті перевірки), - не може бути підставою для позбавлення позивача як платника податку права на віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту.
З приводу відсутності письмового договору позивача ТОВ «Мега Стар», суд зазначає, що ст. 208 ч. 1 п. 1 Цивільного кодексу України встановлено, що в письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами.
Відповідно до ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно з ч.1 ст.181 ГПК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.
У той же час за правилами ст. 206 ч. 1 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність, тобто ЦК України допускає укладення усного правочину тільки у випадку, коли він повністю виконується сторонами в момент його укладення.
Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного Кодексу України та ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Мега Стар» виписані на адресу позивача видаткові та податкові накладні на поставку добрив та хімікатів 17.03.2017 року, ТТН також виписані 17.03.2017 року.
Отже, суд погоджується з позицією позивача, що вказані правочини позивача із зазначеними контрагентами були виконані сторонами в момент їх укладення, оскільки позивачем одноразово придбавались згідно видаткових накладних добрива та хімікати згідно виниклої у цих товарах потреби, а отже в даному випадку, укладання письмового договору за вказаними операціями не є обовязковим.
Крім того, з боку позивача на підтвердження реалізації сільськогосподарської продукції, яка була вирощена СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» (для вирощування якої було використано придбане паливо дизельне, газ скраплений, хімікати та добрива) до суду надано договори поставки, купівлі-продажу, накладні, акти розрахунків, згідно яких СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» (як постачальником, продавцем) було реалізовано підприємству з іноземними інвестиціями «ОСОБА_6 Україна», ТОВ «Клов», підприємству з іноземними інвестиціями «Глегор Агрікалчер Україна», ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар» ячмінь, кукурудзу, пшеницю, соняшник (т.6 а.с.63-106).
При цьому, як зазначено представником позивача, обсяг доказів щодо реалізації вирощеної позивачем продукції, за перевіряє мий період є дуже значним та обємним, у звязку із чим підприємство надало такі документи не в повному обсязі, але в такому обсязі, який є достатнім для підтвердження обставин реалізації позивачем вирощеної продукції, для вирощення якої ним закупалась у його контрагентів паливо дизельне, газ скраплений, хімікати та добрива.
Отже, виходячи з викладеного вбачається, що вищевказані докази у своїй сукупності, з урахуванням положень податкового законодавства, свідчать про отримання позивачем вищевказаних товарів та їх використання у господарській діяльності позивача.
В свою чергу, судом не приймається до уваги посилання відповідача на наявність податкової інформації по ТОВ «НАФТОПРОМТРЕЙД», оскільки наявність вказаної податкової інформації відносно контрагента позивача не доводить обставин, з якими відповідач пов'язує висновки акту перевірки позивача та прийняті на підставі нього спірні податкові повідомлення-рішення. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ.
Вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду.
Як встановлено Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 року по справі №820/4648/13-а, твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.
Аналогічний висновок Верховного Суду наведений у постанові від 16.01.2018 року по справі №826/1398/14.
Отже, враховуючи вищезазначене у своїй сукупності, судом встановлений рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та звязок між фактом придбання позивачем товарів та понесенням витрат і господарською діяльністю цього платника податку. Як наслідок суд приходить до висновку про фактичність господарських операції позивача щодо придбання товару (дизельного палива та газу скрапленого) у ТОВ «НАФТОПРОМТРЕЙД» та його подальшого використання у власній господарській діяльності позивача, а також, про фактичність господарських операції позивача щодо придбання товару (добрив та хімікатів) у ТОВ «Мега Стар» та їх подальшого використання у власній господарській діяльності позивача.
Таким чином, з огляду на вищевикладене судом, оцінивши докази у справі, з огляду на зазначені вище норми законодавства та враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачем цілком правомірно у відповідності до ст.198 Податкового кодексу України віднесено суми ПДВ, сплачені в ціні придбаних товарів за вищевказаними договорами, укладеними із його контрагентами ТОВ «Мега Стар» та ТОВ «НАФТОПРОМТРЕЙД», до складу податкового кредиту та порушень законодавства, що регулює вказані питання, судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення відповідачем суми грошового зобовязання з податку на додану вартість позивачу є протиправним, а отже і накладення штрафних (фінансових) санкцій на підставі цих порушень є також протиправним.
У п.3.1.2.4. «Інформація щодо встановлених порушень реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обовязкових реквізитів податкових накладних» акут перевірки зазначено, що враховуючи викладене в п. 3.1.2.1.1 та п. 3.1.2.1.2 даного акту, перевіркою встановлено порушення п.201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого СВК «ДРУЖБА НАРОДІВ» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні по придбаним газу скрапленому та дизельному пальному, які не використані у власній господарській діяльності на загальну суму 2060518 грн., у т. ч.: в січні 2017 року на суму 313690 грн.; в лютому 2017 року на суму 928952 грн.; в березні 2017 року на суму 817876 грн.
Решта доводів та заперечень учасників справи у заявах по суті справи висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_7 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його рішення та відзив на позов, і не довів суду правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги сільськогосподарського виробничого кооперативу ДРУЖБА НАРОДІВ до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
06.03.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду та зазначено, що повний текст рішення суду буде виготовлено у строк, визначений ч.3 ст.243 КАС України.
Згідно з приписами ч.3 ст.243 КАС України залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - пять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 76, 77, 90, 120, 139, 193, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву сільськогосподарського виробничого кооперативу ДРУЖБА НАРОДІВ до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 12.09.2018 року.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_2 від 12.09.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Пятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 14.03.2019 року

Суддя О.М. Соколенко

.