Справа № 381/1696/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2019 року м.Київ справа № 381/1696/18
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради та Київської обласної державної адміністрації про визнання перевірки такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради (далі відповідач-1), в якому позивач просить суд:

- визнати перевірку Управління соцзахисту Фастівської міської ради такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та не відображає у повноті ситуацію, яка склалась;

- підтвердити фактичний період проживання позивача в м. Фастові з 01.09.1987 р. по теперішній час на підставі приведених позивачем доказів.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2018 адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання недійсним акту перевірки передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

12 липня 2018 року матеріали адміністративної справи №381/1696/18 надійшли на адресу суду та за результатами автоматизованого розподілу були передані до розгляду судді Лиска І.Г.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2018 (суддя Лиска І.Г.) відмовлено у прийнятті до свого провадження адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. Повернуто адміністративну справу до Фастівського міськрайонного суду Київської області для набрання ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2018 законної сили.

17 вересня 2018 року на адресу Київського окружного адміністративного суду від Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали справи №381/1696/18 із доказами набрання законної сили ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2018.

За результатами автоматизованого розподілу були передані до розгляду судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2018 відкрито провадження у справі, постановлено здійснити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить суд:

- визнати перевірку "Щодо перевірки видачі довідки (додаток 7)", проведену Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та не відображає у повноті ситуацію, яка склалась;

- визнати рішення Київської обласної державної адміністрації "Про необґрунтовану видачу посвідчення" (лист №11-21/1949 від 08.05.2018) таким, що не відповідає чинному законодавству України та скасувати;

- рішення комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС та інших категорій громадян №1-18 від 02.11.2018 в частині відмови позивачу статусу постраждалого від аварії на ЧАЕС 1 категорії визнати протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію визнати статус позивача як потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

Крім цього, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Київську обласну державну адміністрацію (далі відповідач-2).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, та має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії. Позивач вказує, що звернувся до Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради із письмовою заявою щодо видачі йому посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Натомість, у зв`язку з надходженням відповідного подання щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, постраждалої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації, останнім було направлено запит до Виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо правомірності видачі йому довідки (додаток №7), яка відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51, слугувала підставою для видачі Київською облдержадміністрацією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії.

Так, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради було проведено перевірку правомірності видачі вказаної довідки, під час якої було встановлено безпідставність її видачі.

Відповідач-1 прийшов до висновку, що позивач постійно проживав у м. Фастові станом на 01.01.1993 менше 4-х років, а саме менше терміну, передбаченого п. 4 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" та п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та необхідного для отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії.

У зв`язку з нововиявленими обставинами та з урахуванням висновку про необґрунтовану видачу довідки додатку №7, відповідачем-2 прийнято рішення "Про необґрунтовану видачу посвідчення" (лист №11-21/1949 від 08.05.2018), яким посвідчення потерпілого Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, яке було видане Київською облдержадміністрацією на ім`я ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що видано безпідставно та підлягає вилученню.

Також, 23.11.2018 відповідачем-2 прийнято рішення, оформлене протоколом №1-18, про відмову позивачу у визначенні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Щодо перевірки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради правомірності видачі довідки (додаток №7) позивач зазначив, що управління не наділено повноваженнями проводити перевірку стосовно дій вищестоящого органу, оскільки є тільки структурним підрозділом виконавчого комітету, тим більше Управління не має повноважень визначати "незаконність дій".

Щодо рішення Київської обласної державної адміністрації "Про необґрунтовану видачу посвідчення" від 08.05.2018 №11-21/1949 позивач зазначив, що скасування діючих посвідчень є прерогативою Комісій, створених при обласних адміністраціях, та оформлюється відповідним протоколом, а не рішенням заступника голови Київської обласної державної адміністрації.

Крім того вказує, що відповідно до статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" до категорії потерпілих від аварії на ЧАЕС віднесено осіб, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Таким чином, законодавство вказує на місце проживання, а не реєстрації особи.

Натомість, в листі Київської обласної державної адміністрації "Про необґрунтовану видачу посвідчення" від 08.05.2018 №11-21/1949, ототожнене такі поняття як "місце проживання" та "місце реєстрації".

Щодо рішення комісії Київської обласної державної адміністрації від 02.11.2018 №1-18 про відмову в видачі посвідчення постраждалого від аварії на ЧАЕС 1 категорії позивач зазначив, що таке рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки воно було прийнято на підставі висновку виконавчого комітету Фастівської міської ради, який оскаржений в судовому порядку у встановленні Законом строки та, тому, не має відповідної юридичної сили до рішення суду.

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначило про те, що 11 січня 2018 року за вх. №7 на адресу Управління соціального захисту населення гр. ОСОБА_1 було подано заяву з долученими документами щодо направлення подання до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для отримання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

13 лютого 2018 року виконавчим комітетом Фастівської міської ради було отримано лист від Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про проведення перевірки наявності підстав видачі довідки (додаток №7), яка до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 20.01.1997 №51, слугувала підставою для видачі позивачу Київською облдержадміністрацією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Після повної та всебічної перевірки представлених позивачем документів було встановлено, що позивач постійно проживав м. Фастові станом на 01.01.1993 менше 4-х років, а саме менше терміну передбаченого п.4 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та необхідного для отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Тому, довідка (додаток №7) була видана йому безпідставно, про що було повідомлено Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації листом від 27.02.2018 №06-21/879.

Київська обласна державна адміністрація, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає, що Комісія Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС та інших категорій громадян, діяла на підставі і в межах повноважень.

Так, відповідно до пункту 3.3 Положення про комісію при Київській обласній державній адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та іншим категоріям громадян, Комісія відповідно до покладених на неї завдань приймає рішення, зокрема, про встановлення факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії.

Відповідно до цього ж Положення засідання Комісії оформляється протоколом та підписується головою та секретарем Регіональної комісії. У разі відсутності голови протокол підписується заступником та секретарем Регіональної комісії.

Відповідач-2 звертає увагу, що рішення Комісії оформлене протоколом засідання Комісії, а позивачеві направлений витяг з протоколу №1-18 від 02.11.2018 за підписом секретаря Комісії, що відповідає нормам вказаного положення.

Також, відповідач-2 вказує, що відповідно до листа Виконавчого комітету Фастівської міської ради від 27.02.2018 №21/879 довідка (додаток №7) про термін проживання (роботи) ОСОБА_1 на території зони посиленого радіоекологічного контролю отримана останнім безпідставно.

Таким чином, рішення Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян від 02.11.2018 є законним, правомірним і таким, що ґрунтується на нормах законодавства.

Крім того, наголошує, що твердження позивача про те, що посилання в листі Київської обласної державної адміністрації на необґрунтовану видачу довідки вважаю безпідставним, оскільки результати перевірки, проведеної управлінням соціального захисту оскаржені в суді і таким чином не набули законної сили, на думку відповідача 2, є помилковим, оскільки перевірка дій Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради є однією із заявлених позовних вимог у цій справі.

Присутній у судових засіданнях 06.12.2018 та 31.01.2019 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 31.01.2019 представник відповідача-2 позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Сторони у судове засідання, призначене на 13.02.2019, не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно.

Разом з цим, у матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи №381/1696/18 у порядку письмового провадження (а.с. 236).

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно із ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Фастівським РВ Управління ДМС України в Київській області 09 липня 2015 року. Місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №05812304 від 07.10.2015 позивачу з 06.10.2015 встановлено другу групу інвалідності до 01.11.2018, причина інвалідності захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 13).

06 січня 1998 року Київська обласна державна адміністрація видала позивачу посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1986 р. (категорія 4) серії НОМЕР_2 (а.с. 12).

З експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 23.09.2015 №4148 слідує, що Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні №28 від 15 вересня 2015 року, розглянувши звернення ОСОБА_2 і надану документацію, встановила основний діагноз: рак сигмовидної кишки, ст. ІІ-В, Т4N0M0, кл. гр. ІІ. Центральна міжвідомча експертна комісія дійшла висновку: захворювання пов`язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 33).

11 січня 2018 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради щодо видачі посвідчення постраждалої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 із числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (а.с. 18).

Листом від 17.01.2018 №85 Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради повідомило ОСОБА_1 про направлення 16.01.2018 подання щодо нього з відповідними документами до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації (а.с. 20).

19 січня 2018 року позивачем подана заява до Київської обласної державної адміністрації, в якій в доповнення до вказаного подання зазначено, що згідно поданих документів його реєстрація за місцем проживання була проведена в грудні 1989 року та згідно п.4 ст.11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" він не підпадає під статус особи, потерпілої від аварії на ЧАЕС. Однак, вказує, що він має підтверджуючі документи, які визначають його місце проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.09.1987. Ці документи були надані при оформленні його посвідчення 4 категорії. Тому, при розгляді його подання комісією, просив врахувати цю обставину (а.с. 21).

Листом від 13.02.2018 №385/02-59 Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повідомив ОСОБА_1 та Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради, що при розгляді поданих документів, зокрема, копії трудової книжки ОСОБА_1 та довідки про період проживання в м. Фастів було встановлено, що термін його проживання та роботи на території зони посиленого радіоекологічного контролю становить менше 4-х років. Проінформовано, що департамент направив відповідний запит до Виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо правомірності видачі ОСОБА_1 довідки - додаток №7 до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (а.с. 22).

У відповідь, позивач звернувся з листами від 14.03.2018 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради щодо зобов`язання останніх розглянути наявні у нього додаткові документи, що визначають його статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 4 категорії (а.с. 23-24).

Листом від 21.03.2018 №618 Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради повідомило позивача про результати щодо перевірки видачі довідки (додаток №7), відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживав (працював) на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 менше чотирьох років (а.с. 26-27).

Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, листом від 23.03.2018 №753/02-59, повідомив ОСОБА_1 щодо надходження 16.03.2018 листа Виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання довідки, яка слугувала, підставою для видачі йому Київською облдержадміністрацією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, безпідставно виданою (а.с. 25).

02 квітня 2018 року позивачем до виконавчого комітету Фастівської міської ради подані пояснення щодо постійного фактичного місця проживання в зоні посиленого радіологічного контролю з 01.09.1987 (а.с. 28).

Листом від 06.04.2018 №762 Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради повідомило ОСОБА_1 про результати проведення перевірки щодо правомірності видачі йому довідки (додаток №7), відповідно до яких встановлено, що він проживав в м.Фастові станом на 01.01.1993 менше 4-х років, а саме менше терміну, передбаченого п.4 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та необхідного для отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, а тому довідка (додаток №7) була видана йому безпідставно.

Так, під час перевірки було встановлено, що згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Рогачів Баранівського району Житомирської області. Згідно запису в трудовій книжці в період з 27.04.1984 по 10.05.1987 він проходив строкову військову службу в лавах Радянської Армії. З 01.09.1985 року по 25.06.1990 він навчався в Київському торговельно-економічному інституті та був прописаний в гуртожитку даного навчального закладу. 08 квітня 1989 року у відділі РАЦС міста Фастова він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 та лише з 08.12.1989 по теперішній час, він зареєстрований та постійно проживає в м. Фастові Київської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю. Даний юридичний факт підтверджується документом, до якого згідно Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання Україні" вносяться відомості про місце проживання, а саме: паспортними даними громадянина України серії НОМЕР_1 та довідкою від 09.01.2018 №22-11/26 відділу ведення Єдиного демографічного реєстру населення ВК Фастівської міської ради Київської області.

В листі від 06.04.2018 №762 також вказано, що доводи позивача, викладені у поясненнях щодо фактичного проживання в Фастові з 01.09.1987 за адресою: АДРЕСА_2 , не підтверджені належним чином (а.с. 29-30).

Листом від 08.02.2018 №11-21/1949 Київська обласна державна адміністрація повідомила Виконавчий комітет Фастівської міської ради про необґрунтовану видачу посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії серії НОМЕР_2 , виданого Київською облдержадміністрацією 06.01.1998 на ім`я ОСОБА_1 . Просила вжити відповідні заходи щодо вилучення зазначеного посвідчення, з подальшою перездачею його до облдержадміністрації департаменту соціального захисту населення (а.с. 85).

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорій громадян №1-18 від 02.11.2018 ОСОБА_1 відмовлено у визначенні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (а.с. 146).

Позивач, не погоджуючись з вказаними діями Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо перевірки видачі довідки (додаток №7), рішенням Київської обласної державної адміністрації "Про необґрунтовану видачу посвідчення" №11-21/1949 від 08.05.2018 та рішенням комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорій громадян, яке оформлене у вигляді протоколу №1-18 від 02.11.2018, в частині відмови йому у визначенні статусу постраждалого від аварії на ЧАЕС 1 категорії, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд зазначає наступне.

Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до четвертої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 4 цієї ж статті, видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (чинний на момент виникнення спірних правовідносин до 25.07.2018) (далі Порядок №51).

Пунктом 6 Порядку №51 передбачено, що особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Відповідно до пункту 10 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток №7).
Отже, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, є у розумінні Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" постраждалими від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Статус особи, постраждалої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 підтверджується посвідченням коричневого кольору, серії В, яке дає право на пільги, передбачені вказаним законом.

Підставою для встановлення особі статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 є довідка місцевої районної державної адміністрації за місцем проживання особи, що містить відомості про період проживання, роботи або навчання особи на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Як свідчать матеріали справи, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 серії НОМЕР_2 було видане Київською облдержадміністрацією на ім`я ОСОБА_1 відповідно до Порядку за поданням Фастівського міськвиконкому на підставі довідки встановленого зразка додаток №7 до Порядку.

Заперечуючи проти достовірності відомостей, зазначених в вказаній довідці, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради посилається на те, що в м. Фастові Київської області ОСОБА_1 постійно проживав з 08.12.1989 по даний час та постійно працював на території міста Фастова з 20.08.1990 по 25.12.2014, що є недостатнім терміном для отримання посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Так вказує, згідно довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради від 09.01.2018 №22-11/26 ОСОБА_1 проживав в м. Фастові з 08.12.1989 по 28.06.1995 за адресою: АДРЕСА_2 та з 28.06.1995 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 у період з 27.04.1984 по 10.05.1987 проходив службу в Радянській армії; у період з 01.09.1985 по 25.06.1990 навчався в Київському торговельно-економічному інституті; у період з 20.08.1990 по 10.11.1992 працював в Фастівському комбінаті громадського харчування, у період з 01.12.1992 по 02.02.2006 працював в Фастівському виробничо-торгівельному об`єднанні шкільного харчування (а.с. 15-17).

З`ясовуючи фактичне місце проживання позивача в аспекті зазначених відомостей, судом було встановлено наступне.

08 квітня 1989 року між позивачем та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 9-10, 151).

Довідкою виконавчого комітету Фастівської міської ради від 01.06.2018 №22-11/891 підтверджено, що дружина позивача - ОСОБА_3 у період з 25.06.1974 по 28.06.1995 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 113).

Відповідно до довідки Фастівської житлової експлуатаційної контори від 21.02.2018 №07-2277, виданої за підписом голови будинкового комітету жилого будинку №28, ОСОБА_1 дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_2 у період з вересня 1987 року по листопад 1989 року включно (а.с. 35).

Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 1969 року та ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 1969 року, завірена нотаріально приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А. 27.11.2018 та зареєстрована в реєстрі за №2633, 2634 (а.с. 159-160).

У вказаній заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказують, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з вересня 1987 року по листопад 1989 року проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, показаннями свідків підтверджується, що у період з вересня 1987 року по листопад 1989 року позивач проживав у м. Фастові Київської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивач як військовозобов`язаний став на облік за місцем постійного проживання.

Так, згідно довідки Фастівського об`єднаного міського військового комісаріату від 13.02.2018 №3/23 та військового квитку від 06.07.1992 серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 з 01 вересня 1987 року по теперішній час перебуває на військовому обліку в Фастівському ОМВК (а.с. 34).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 01.01.1993 підтверджено документально та пояснення громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а тому довідка (додаток №7) була видана ОСОБА_1 обґрунтовано.

Суд також враховує, що питання обґрунтованості встановлення позивачу статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи досліджувалось відповідною комісією при Київській обласній державній адміністрації у 1988 році під час видачі посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_2 .

У пункті 74 Рішення у справі "Лелас проти Хорватії" і пункті 70 Рішення у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу. Принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і відповідачі зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді припинення соціальних зобов`язань, або навпаки, у зв`язку з покладенням на особу додаткового обов`язку відшкодувати ті пільги, що були отримані нею у зв`язку з встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, через несвоєчасність вжиття заходів, спрямованих на перевірку обставин, які мали значення для надання або відмови у наданні зазначеного статусу, та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, добросовісність якої не спростована належними доказами.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне визнати дії Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо проведення перевірки видачі довідки (додаток 7) відносно ОСОБА_1 протиправними.

Оскільки наявними у матеріалах справи доказами та поясненням громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спростовуються висновки відповідача-2 про необґрунтовану видачу позивачу посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_2 від 06.01.1998, суд дійшов висновку, що рішення Київської обласної державної адміністрації "Про необґрунтовану видачу посвідчення", викладеному у листі №11-21/1949 від 08.05.2018 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорій громадян, яке оформлене у вигляді протоколу №1-18 від 02.11.2018, в частині, що стосується ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 затверджено новий Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок №551; у редакції, чинній станом на 02.11.2018).

Пунктом 11 Порядку №551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Суд зазначає, що отримане та наявне у позивача на час розгляду справи посвідчення потерпілого категорії 4 серії НОМЕР_2 від 06.01.1998 є чинним.

При цьому, рішення Київської обласної державної адміністрації "Про необґрунтовану видачу посвідчення" №11-21/1949 від 08.05.2018 як визнано судом є протиправним.

Тому на момент звернення із заявою про надання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Відтак у відповідності до приписів пункту 1 частини першої статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач має право на отримання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що причинний зв`язок між захворюванням, пов`язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

З 06.10.2015 ОСОБА_1 було встановлено 2 групу інвалідності на строк до 01.11.2018 внаслідок захворювання, пов`язаного із впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.10.2015 серії АВ №05812304 (а.с. 13).

Крім цього, з 01.11.2018 ОСОБА_1 було встановлено 2 групу інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов`язаного із впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.10.2018 серії АВ №1042736 (а.с. 104).

Отже, з матеріалів справи вбачається наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення, оскільки статтею 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, який встановлений, зокрема, Обласною Спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією.

За таких обставин, враховуючи статус позивача як потерпілого від Чорнобильської катастрофи та встановлення йому інвалідності у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для прийняття комісією Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорій громадян рішення, яке оформлене протоколом №1-18 від 02.11.2018, в частині, що стосується ОСОБА_1 , та наявність підстав для його скасування.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Київської обласної державної адміністрації визнати статус позивача як потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії та видати відповідне посвідчення, суд зазначає таке.

В силу положень частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Крім того, в рішенні Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, суд вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому суд бере до уваги, що позивач є інвалідом другої групи, за станом здоров`я та з урахуванням медичного діагнозу є особою, яка першочергово та невідкладно потребує судового захисту, який має бути ефективним та результативним, відтак суд зазначає, що позивач обрав належний спосіб захисту порушеного права.

За наведених обставин та враховуючи, що прийняте комісією Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорій громадян, рішення, яке оформлене у вигляді протоколу від 02.11.2018 №1-18, в частині, що стосується ОСОБА_1 є протиправним та таким, що порушує права та законні інтереси позивача, суд, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача дійшов висновку про необхідність зобов`язати саме Комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорій громадян визнати статус ОСОБА_1 як потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Суд звертає увагу на те, що в силу вимогу ч.4 ст.65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій, а відповідно до п.11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Отже, відповідно до норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача посвідчень здійснюється обласними державними адміністраціями, а відповідно до Порядку №511 уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи, що свідчить про наявність колізії між нормами Закону та Порядку №511.

Враховуючи пріоритетність норм Закону, суд дійшов висновку про те, що видача посвідчень здійснюється Київською обласною державною адміністрацією.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, враховуючи, що відповідачі не довели правомірності прийнятих ними рішень, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував. Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати Комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, та Київську обласну державну адміністрацію подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб`єкти владних повноважень мали реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об`єктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо проведення перевірки видачі довідки (додаток 7).

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської обласної державної адміністрації "Про необґрунтовану видачу посвідчення", викладене у листі №11-21/1949 від 08.05.2018.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорій громадян Київської обласної державної адміністрації, яке оформлене у вигляді протоколу від 02.11.2018 №1-18, в частині, що стосується ОСОБА_1 .

5. Зобов`язати Комісію Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян встановити ОСОБА_1 статус потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії.

6. Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

7. Встановити для Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян Київської обласної державної адміністрації та для Київської обласної державної адміністрації строк для надання суду звіту про виконання судового рішення в частині, що стосується кожного з даних суб`єктів владних повноважень 30 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного тексту рішення 15.03.2019 р.

Суддя Кушнова А.О.