Справа № 675/3252/18
Суддя: Трасковський С. Л.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/3252/18
Провадження № 2-а/675/34/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2019 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Трасковського С.Л., за участю: секретаря судового засідання - Ящука О.І. позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Марчука О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», яким просив зобов'язати відповідача виводити його з камери та переміщати по території установи виконання покарань в кайданках, а також утримувати його в одиночній камері чи в камері одного.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що з боку адміністрації ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» на нього вчинюється тиск, не надаються телефонні розмови, довгострокові побачення в установленому законом порядку та строки, він обмежений в праві користуватися мережею Інтернет, також не надається належна медична допомога.

Зазначає, що йому встановлений діагноз: емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, а тому, вважає, що може нанести шкоду оточуючим.

Дані обставини, на думку позивача, є підставою для утримування його в камері одного або в одиночній камері, а також для застосування до нього кайданків при виводі з камери.

Ухвалою суду від 22.12.2018 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання судом частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування у відповідача списків надання позивачу послуг користування Інтернет зв'язком за 2017 рік, списків надання йому догострокових побачень за 2017 рік, копій складених на нього рапортів за 2017 - 2018 роки, його медичної картки та витребувано в ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" довідку про заохочення та стягнення, а в інший частині клопотання відмовлено, так як зазначені документи не мають стосунку до предмету спору.

В подальшому, після надання можливості сторонам у справі подати відзив, відповідь на відзив та заперечення, ухвалою суду від 14.01.2019 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, вказаних в позові та додаткових поясненнях. Зазначив, що в даній справі та в справі №675/2106/17, в якій суд вирішував спір за його позовом про утримування його в одиночній камері, одномісній камері або камері одного, різні підстави позову. Так, в даній справі однією із підстав позову є наявність в нього захворювання - емоційно-нестійкий розлад особистості, про що у справі №675/2106/17 ним не заявлялось та підтверджуючих документів суду не надавалось.

Відповідач, користуючись своїм процесуальним правом, подав відзив до суду яким просив в позові відмовити за його безпідставністю. Разом з тим, при розгляді справи по суті, представник позивача заявив, що 04.02.2019 року комісією щодо постановки на оперативно-профілактичний облік засудженого при виконуючому обов'язки начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» було прийнято рішення про постановлення ОСОБА_1 на оперативно-профілактичний облік як особи, схильної до нападу на представників адміністрації установи та захоплення заручників, в зв'язку із чим до нього застосовуються кайданки при виведенні з камери або конвоюванні по території установи.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно положень пункту 13-1 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2, частини 9 статті 539 КПК України, засудженим надане право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність адміністрації установи виконання покарання до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в державній установі "Замкова виправна колонія (№58)».

Статтею 150 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що засуджені до довічного позбавлення волі чоловіки відбувають покарання у секторах максимального рівня безпеки виправних колоній середнього рівня безпеки та виправних колоніях максимального рівня безпеки. Засуджені до довічного позбавлення волі тримаються окремо від інших засуджених, крім тих, які після відбуття десяти років покарання у приміщеннях камерного типу переведені до звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки.

Відповідно до ч.1 ст.151 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, розміщуються в приміщеннях камерного типу, як правило, по дві особи і носять одяг спеціального зразка. За заявою засудженого та в інших необхідних випадках з метою захисту засудженого від можливих посягань на його життя з боку інших засуджених чи запобігання вчиненню ним злочину або при наявності медичного висновку за постановою начальника колонії його можуть тримати в одиночній камері.

Крім того, статтею 151-1 КВК України, встановлено, що зміна умов тримання засуджених до довічного позбавлення волі здійснюється в порядку, визначеному статтею 100 цього Кодексу.

Засуджені до довічного позбавлення волі чоловіки можуть бути переведені:

з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку, встановленому законодавством, - після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менш як п'яти років строку покарання;

з багатомісних приміщень камерного типу до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки - після фактичного відбуття у таких приміщеннях не менш як п'яти років строку покарання.

Засуджені до довічного позбавлення волі, які злісно порушують установлений порядок відбування покарання, можуть бути переведені із звичайних жилих приміщень до приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки.

Зміна умов тримання не застосовується до засуджених до довічного позбавлення волі, які хворіють на венеричні захворювання, активну форму туберкульозу, та з психічними розладами.

Пунктом 1 розділу ХХХІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року №2823/5, встановлено, що у необхідних випадках з метою захисту засудженого від можливих посягань на його життя з боку інших засуджених чи запобігання вчиненню ним нового злочину або за наявності медичного висновку за постановою начальника установи виконання покарань його можуть тримати в одиночній камері.

Таким чином, діючим законодавством України, що регламентує порядок та умови відбування покарання засудженими до довічного позбавлення волі, передбачено утримання таких засуджених в приміщеннях камерного типу, як правило, по двоє . Після відбуття відповідно терміну в приміщеннях камерного типу, такі засуджені можуть бути переведені до багатомісних приміщень камерного типу, а згодом - до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки. Тобто КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань не передбачено за звичайних умов переведення засуджених до довічного позбавлення волі до одиночних камер (утримання одних, в одномісній камері).

Єдиним виключенням з даного правила є (не рахуючи притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді поміщення до ПКТ, ДІЗО, карцеру на певний строк) утримання засудженого до довічного позбавлення волі в одиночній камері з метою захисту від можливих посягань на його життя з боку інших засуджених чи запобігання вчиненню ним нового злочину або за наявності медичного висновку за постановою начальника або заявою самого засудженого.

Відповідно до довідок №101 від 09.01.2019 року та №973 від 12.03.2019 року, наданих начальником оперативного відділу ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" Зведенюком В.М. та в.о. начальника ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» Мокринським В.І., інформація про існування загрози життю і здоров'ю засудженого ОСОБА_1 та про вчинення ним злочину відносно інших засуджених в оперативний відділ не надходила.

Довідкою №14 від 05.03.2019 року медичної частини філії ДУ «Центр охорони здоров'я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Хмельницькій області, яка надає медичні послуги засудженим в ДУ "Замкова виправна колонія (№58)" стверджується, що на даний час у ОСОБА_1 відсутні покази для утримання його ізольовано від інших засуджених сектору довічного позбавлення волі згідно ч.1 ст.151 КВК України.

Слід зауважити, що інформація, яка міститься в наданій позивачем копії довідки про надання медичної допомоги засудженому, не дає підстав вважати, що за станом здоров'я він має утримуватись в одиночній камері чи в камері один.

Не дає таких підстав і наведена в ухвалі Хмельницького апеляційного суду від 23.10.2018 року по справі №675/1438/18 характеристика засудженого ОСОБА_1, а також довідка про заохочення та стягнення, так як наведена в них інформація, що характеризує ОСОБА_1, та вказує на вчинення ним дисциплінарних проступків протягом певного часу, не свідчить про необхідність захисту позивача від можливих посягань на його життя з боку інших засуджених чи про необхідність вжиття заходів з метою запобігання вчиненню ним нового злочину.

Враховуючи зазначене, судом не встановлено підстав для зобов'язання відповідача утримувати ОСОБА_1 в одиночній камері або в камері одного.

Що стосується вимоги позивача про застосування до нього кайданків при виведенні з камери та конвоюванні територією установи, то слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2 розділу ХХVI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань кайданки до засуджених застосовуються за розпорядженням начальника установи виконання покарань, його заступників, ЧПНУ та їхніх заступників.

Кайданки до засуджених застосовуються у разі: вчинення фізичного опору особовому складу чергової зміни, варті, адміністрації установи виконання покарань або проявів буйства (до заспокоєння); спроби самогубства, членоушкодження або нападу на засуджених чи інших осіб; затримання або доставлення засуджених, які вчинили грубі порушення режиму тримання, до ДІЗО, ПКТ, ОК або карцеру, якщо зазначені особи чинять опір особовому складу чергової зміни або якщо є підстави вважати, що вони можуть завдати шкоди оточуючим або собі; переміщення після затримання засудженого, який вчинив втечу або самовільно залишив місце обмеження волі.

Пунктом 1 розділу ХХХІІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань встановлено, що при виведенні з камер або конвоюванні на території установи виконання покарань до чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі, схильних до втечі, захоплення заручників, нападу на адміністрацію, застосовуються кайданки з урахуванням фізичних вад та стану їхнього здоров'я. У разі конвоювання за межами установи виконання покарань до них застосовуються кайданки. При застосуванні кайданків руки засуджений тримає за спиною.

Згідно витягу з протоколу №11 дск від 04.02.2019 року засідання комісії щодо постановки на оперативно-профілактичний облік засудженого при виконуючому обов'язки начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», ОСОБА_1 поставлено на оперативно-профілактичний облік, в результаті чого, як стверджується довідкою №23 від 12.03.2019 року, виданою ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», до нього застосовуються кайданки при виведенні з камери та конвоюванні по території установи, як до особи, схильної до нападу на представників адміністрації та захоплення заручників.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив зазначені обставини та те, що до нього дійсно застосовуються кайданки при виведенні з камери та конвоюванні територією установи. Вказане також підтвердив і представник відповідача.

Відповідно до змісту ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином предмет спору щодо вимоги позивача про застосування кайданків до нього відсутній, а тому в цій частині слід також відмовити у позові.

Слід зазначити, що судом не беруться до уваги твердження позивача в позовній заяві про обмеження його в доступі до телефонних розмов, мережі Інтернет, ненадання йому належної медичної допомоги, а також довгострокових побачень в установленому законом порядку та строки, так як зазначене не має стосунку до предмету спору в даній справі.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані суб'єктом владних повноважень на підтвердження своєї позиції, докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відмову у задоволені адміністративного позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що ухвалою від 22.12.2018 року, при відкритті провадження у справі, судом було відстрочено позивачу сплату судового збору до винесення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов'язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Відповідно до довідки, виданої ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», №2 від 08.01.2019 року, станом на 18.12.2018 року (тобто на дату звернення позивача до суду із позовом) на особовому рахунку ОСОБА_1 не було достатніх коштів для сплати судового збору.

Таким чином, позивач при зверненні до суду із позовом у справі, пов'язаної із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, був звільнений від сплати судового збору в силу Закону.

Тобто підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст.241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (утримується в ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Гагаріна, 2) до державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» (Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Гагаріна, 2, код ЄДРПОУ - 08564771) про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2019 року.

Суддя: С.Л.Трасковський