Справа № 826/15551/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, третя особа: Фонд державного майна України про визнання протиправною та нечинною постанови КМУ, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в суд із позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просив визнати протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 190 від 21.03.2018 «Деякі питання призначення керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад».

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він брав участь у конкурсних відборах незалежних членів наглядових рад та його було визнано кандидатурою, яка буде подана до Комітету з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств при Міністерстві економічного розвитку і торгівлі України для визначення переможців конкурсних відборів на посади незалежних членів наглядових рад, однак, відповідачем прийнято оскаржувану постанову, якою установлено, що розпочаті до набрання чинності цією постановою конкурсні відбори керівників особливо важливих для економіки суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад підлягають припиненню, що порушує його права.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року позов задоволено частково: пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 190 від 21.03.2018 «Деякі питання призначення керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад», а саме :1) розпочаті до набрання чинності цією постановою конкурсні відбори керівників особливо важливих для економіки суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад підлягають припиненню; 2) комітет з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств визначає претендентів на посади керівників особливо важливих для економіки суб'єктів господарювання державного сектору економіки, кандидатури переможців відбору кандидатів на посаду незалежного члена наглядової ради особливо важливого для економіки суб'єкта господарювання державного сектору економіки та висловлює позицію щодо кандидатури представника держави до складу такої наглядової ради після проведення відповідних відборів з урахуванням змін, затверджених цією постановою, визнано протиправними та нечинними. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що саме внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України оскаржуваної постанови, позивача було позбавлено права на розгляд його кандидатури Комітетом з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств на посаду незалежних членів наглядових рад ПАТ «Запоріжжяобленерго», АК «Харківобленерго», ПАТ «Центренерго», ПАТ «Турбоатом». При цьому, відповідач не пояснив суду, в чому полягає суспільний інтерес задля якого порушено право позивача, чому результати конкурсу, в якому приймав участь позивач, не можуть бути враховані в майбутньому. Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що до правовідносин, які виникли до 24.03.2018 року застосовуються той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали настати та дійшов висновку, що розпочаті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №190 від 21.03.2018 року конкурсні відбори неправомірно були припинені в зв'язку із прийняттям відповідачем оскаржуваного нормативно - правового акту.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову, а в іншій частині залишити без змін.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відсутність у позивача права вимагати продовження конкурсних відборів керівників особливо важливих для економіки суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад позбавляє суд підстав приймати судове рішення щодо визнання протиправною відмову в продовженні конкурсу. Також, апелянт вказує на те, що п. 2 оскаржуваної постанови не містить застережень щодо неможливості врахувати результати першого етапу конкурсу в майбутньому, тобто після формування Урядом нового складу комітету з призначення. Апелянт акцентує увагу на тому, що на момент прийняття судового рішення, комітет з призначення, сформований Урядом відповідно до положень постанови № 190 не надав офіційну відмову в розгляді кандидатури позивача для визначення претендента на посаду незалежного члена наглядової ради особливо важливого для економіки підприємства та подання Кабінетові Міністрів України висновків щодо погодження відповідної кандидатури на зазначену посаду відповідно до нової процедури конкурсного відбору.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та третьої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в період з 20.10.2017 по 24.11.2017 року, на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів», Фондом державного майна України оголошено конкурсні відбори претендентів на зайняття посад незалежних членів наглядових рад ПАТ «Запоріжжяобленерго», АК «Харківобленерго», ПАТ «Центренерго», ПАТ «Турбоатом».

Згідно з рішеннями Конкурсної комісії Фонду державного майна України, а саме Протоколами № 3 від 01.02.2017, від 28.02.2018, від 06.03.2018 та від 13.30.2018 позивач приймав участь у відповідних конкурсних відборах та був визнаний кандидатурою для подальшого визначення переможцем.

У подальшому Фонд державного майна України передав відповідні документи про кандидатури до Комітету з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств, для визначення переможців.

21 березня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято оскаржувану постанову № 190 «Деякі питання призначення керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад», якою внесено зміни, до постанов Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 р. №777, від 10 березня 2017 року № 142 «Деякі питання управління державними унітарними підприємствами та господарськими товариствами, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі» та пунктами 1, 2 постанови № 190 установлено, що: 1) розпочаті до набрання чинності цією постановою конкурсні відбори керівників особливо важливих для економіки суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад підлягають припиненню; 2) комітет з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств визначає претендентів на посади керівників особливо важливих для економіки суб'єктів господарювання державного сектору економіки, кандидатури переможців відбору кандидатів на посаду незалежного члена наглядової ради особливо важливого для економіки суб'єкта господарювання державного сектору економіки та висловлює позицію щодо кандидатури представника держави до складу такої наглядової ради після проведення відповідних відборів з урахуванням змін, затверджених цією постановою.

Вважаючи постанову Уряду протиправною, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 113 Конституції України, статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, діяльність якого, зокрема, спрямовується на забезпечення інтересів українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, здійснює визначені Конституцією та законами України повноваження, видає постанови і розпорядження в межах своєї компетенції, здійснює, поміж іншого, внутрішню політику держави, вживає заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України (статті 113, 116 та 117 Конституції України).

Статтею 117 Конституції України, яка кореспондує з статтею 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Як зазначалося вище листом від 03.04.2018 № 2413-07/14591-03 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повернуло до Фонду державного майна України пропозиції щодо кандидатів на посади незалежних членів наглядових рад, у тому числі щодо позивача, разом з поданою конкурсною документацією з метою проведення конкурсних відборів керівників особливо важливих для економіки суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад відповідно до п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 березня 2018 року № 190.

Тобто, внаслідок прийняття зазначених пунктів оскаржуваної постанови позивача фактично позбавлено права на розгляд його кандидатури Комітетом з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств на посаду незалежних членів наглядових рад вищезгаданих товариств, що свідчить про порушення права позивача на врахування результатів вказаного конкурсу.

При цьому, відповідач не пояснив суду, в чому полягає суспільний інтерес задля якого порушено право позивача та не пояснив чому в оскаржуваній постанові відсутні норми, які б вказували на можливість врахування результатів конкурсу у майбутньому.

Доводи відповідача щодо того, що оскаржувана постанова не містить застережень щодо неможливості врахувати результати першого етапу конкурсу в майбутньому новим складом комітету з призначення та щодо відсутності офіційної відмови в розгляді кандидатури позивача для визначення претендента на посаду незалежного члена наглядової ради особливо важливого для економіки підприємства та подання Кабінетові Міністрів України, не заслуговують на увагу, позаяк суперечать самим же пунктам 1, 2 оскаржуваної постанови та не відповідають принципу правової визначеності.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на те, що позивач, проходячи конкурсний відбір, мав правомірне очікування та законне сподівання на розгляд його кандидатури на посади незалежних членів наглядових рад за наслідками такого відбору, однак не встиг реалізувати своє право у зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України оскаржуваної постанови (пунктів 1 та 2). При цьому, підстави з яких позивач був позбавлений такого права не пов'язані з його поведінкою.

Також, як вірно зазначено Окружним адміністративним судом м. Києва, постанова Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року № 142 «Деякі питання управління державними унітарними підприємствами та господарськими товариствами, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі», на підставі якої було розпочато відповідний конкурс, у якому приймав участь позивач, набрала чинності 16.03.2017.

Оскаржувана постанова набрала чинності 24.03.2018. Засідання Конкурсних комісій Фонду з проведення конкурсного відбору кандидатів на посаду незалежного члена наглядової ради ПАТ «Запоріжжяобленерго», ПАТ «Миколаївобленерго», ПАТ «Хмельницькобленерго», ПАТ «Одеський припортовий завод», ПАТ «Турбоатом», ПАТ «Центренерго», відбулись в період з 01.02.2018 по 13.03.2018, тобто до дати набрання чинності оскаржуваною постановою.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року по справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) визначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, до правовідносин, які виникли до 24.03.2018, застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, розпочаті до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 190 від 21.03.2018 конкурсні відбори керівників особливо важливих для економіки суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад були припенені неправомірно через прийняттям відповідачем такого рішення, відтак, пункти 1,2 постанови Кабінету Міністрів України №190 від 21.03.2018 року «Деякі питання призначення керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки та членів їх наглядових рад слід визнати протиправними та нечинними.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови в зазначеній частині, а позивачем на підставі належних та допустимих доказів доведено обставини на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма