Справа № 804/4493/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року Справа № 804/4493/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/4493/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Криворізького південного обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області (металургійний відділ) щодо відмови в перерахунку пенсії позивача ОСОБА_2 з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,99763 розрахованого при попередньому перерахунку пенсії;

зобов'язати Криворізьке південне обєднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, код , зробити перерахунок пенсії позивача, ОСОБА_2, з 01.03.2006 року та з 01.03.2008 року з урахуванням страхового стажу та з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,99763 розрахованого при попередньому перерахунку розмірі пенсії з 01.01.2004 року.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 804/4493/18 та у зв'язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2018р. відкрито провадження по справі №804/4493/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно із статтею 126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №804/4493/18 у спрощеному провадженні з урахуванням положень статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із наявною у матеріалах справи копією довідки №190 від 04.09.2018р. суддя Барановський Р.А. у період з 16.07.2018р. по 28.08.2018р. (включно) перебував у відпустці.

Ухвалою суду від 04.09.2018р. суд ухвалив в порядку ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України допустити заміну первісного відповідача по справі №804/4493/18 з Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що він двічі звертався до пенсійного органу стосовно перерахунку пенсії з метою перерахунку виходячи із страхового стажу і без врахування заробітної плати, однак на власні звернення отримував від Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповіді (зокрема, листи за вих. №О-464 від 03.01.2017р., №2687/03/34 від 06.11.2017р., №О839-18 від 02.02.2018р.), у яких відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку з рекомендацією у разі незгоди оскаржити рішення в органах вищого рівня або судовому порядку, у звязку з чи ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України відображена у відзиві на позовну заяву та полягає у безпідставності та необґрунтованості позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що у період з 01.01.2004р. по 01.01.2017р. розмір пенсії позивача постійно збільшувався за рахунок здійснення відповідачем перерахунку пенсії ОСОБА_2 по стажу та заробітку із застосуванням середнього заробітку за рік, що передував перерахунку пенсії а саме за 2005 рік потім за 2007 рік, а з 01.10.2017р. пенсійним органом було застосовано показник середнього заробітку за 2014, 2015 та 2016 роки. Крім того, відповідач зауважив, ОСОБА_2 у 2008 році використано право на проведення перерахунку пенсії відповідно до статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим для врахування коефіцієнту заробітку - 2,99763 (який було враховано при обчисленні пенсії у 2004 році) та, відповідно, для задоволення поданого ним до суду позову, немає підстав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 (01.02.1939 р.н.) з 01.02.1989 отримує пенсію за віком по Списку №1 відповідно до Закону СРСР «Про державні пенсії».

Станом на момент розгляду справи позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, яке з 01.02.2018р. є правонаступником Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Як слідує зі змісту позовної заяви, позивачу з 01.01.2004р. на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перераховано пенсію та визначено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, який склав 2,99763.

При цьому, ОСОБА_2 у позовній заяві зазначив, що двічі звертався до пенсійного органу стосовно перерахунку пенсії з метою перерахунку виходячи із страхового стажу і без врахування заробітної плати, однак на власні звернення отримував від Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповіді (зокрема, листи за вих. №О-464 від 03.01.2017р., №2687/03/34 від 06.11.2017р., №О839-18 від 02.02.2018р.), у яких відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку з рекомендацією у разі незгоди оскаржити рішення в органах вищого рівня або судовому порядку.

Не погодившись із вищезазначеною позицією пенсійного органу, ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

З 01.01.2004р. діє Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим, як зауважив відповідач, пенсія перерахована з урахуванням статті 43 цього Закону за новою методикою, а саме: розмір пенсії залежить від року виходу на пенсію, тривалості стажу та розміру заробітної плати, з якої сплачувались внески до Пенсійного фонду України. Запровадження нової формули обчислення пенсії передбачає визначення індивідуального коефіцієнта стажу та заробітку.

Отже, судом встановлено, що 01.01.2004р. пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача по стажу та заробітку відповідно до норм статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, як зауважив відповідач, що не спростовано позивачем, для розрахунку пенсії ОСОБА_2 було використано найбільш вигідний період заробітної плати (зокрема, з 01.02.1988р. по 31.01.1989р.) із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2002 рік (306,45 гри.), де середньомісячний заробіток складав 918,62 грн. (306, 45 грн. х 2,99763 (індивідуальний коефіцієнт для обчислення).

Отже, розмір пенсії позивача з 01.01.2004р. фактично становив 505,24 грн. (918,62 х 0,55000 (індивідуальний коефіцієнт стажу).

06.03.2006р. ОСОБА_2 звернувся до пенсійного органу із заявою та новими документами (зокрема, позивачем надано довідку про заробітну плату за періоди роботи з 01,01.1974р. по 31.12.1978р.) на перерахунок пенсії з додаванням стажу та більшого заробітку, у звязку з чим з 01.03.2006р. був проведений перерахунок пенсії позивача по стажу та заробітку у відповідності до норм статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, пенсія позивача була обчислена із заробітної плати за період з 01.01.1974р. по 31.12.1978р. та з 01.07.2000р. по 28.02.2006р. із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2005 рік (735,57 грн.), де середньомісячний заробіток складав 1878,36 грн. (тобто, 735,57 грн. х 2,55361 (індивідуальний коефіцієнт для обчислення).

Отже, розмір пенсії позивача з 01.03.2006р. фактично становив 1628,34 грн. (1446, 34 грн. - розмір пенсії за віком (1878,36 х 0,77000 (коефіцієнт страхового стажу) 182,00 грн. - доплата за понаднормативний стаж (52 років).

14.03.2008р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії з додаванням стажу та більшого заробітку, у звязку з чим з 01.03.2008р. був проведений перерахунок пенсії позивача по стажу та заробітку у відповідності до статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, згідно із поясненнями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, пенсія ОСОБА_2 була обчислена із заробітної плати за період з 01.01.1974р. по 31.12.1978р. та з 01.07.2000р. по 29.02.2008р. із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік (1197,91 грн.), де середньомісячний заробіток складав 2624,84 грн. (1197,91 грн. х 2,19118 (індивідуальний коефіцієнт для обчислення).

Отже, розмір пенсії позивача з 01.03.2008р. фактично складав 2536,61 грн., де 2231,11 грн. - розмір пенсії за віком (2624,84 х 0,85000 (коефіцієнт страхового стажу) 258,50 грн. - доплата за понаднормативний стале (55 років) +47,00 грн. (надбавка дітям війни).

Надалі 01.10.2017р. позивачу перераховано пенсію згідно з п. 4-3 Прикінцевих положень та статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»), а саме: проведено осучаснення пенсії, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.), величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 відсоток.

Таким чином, з 01.10.2017р. ОСОБА_2 при здійсненні розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітної плати застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.), де середньомісячний заробіток складає 8248,48 грн. (3764,40 грн. х 2,19118).

Тобто, з наведеного слідує, що після проведення перерахунку розмір призначеної пенсії позивача збільшився та склав 7470,66 грн., де 6605,63 грн. - розмір пенсії за віком (8248,48 грн. х 0,80083 (коефіцієнт страхового стажу) 798,60 грн. - доплата за понаднормативний стаж (55 років) 66,43 гри. - надбавка дітям війни.

Підсумовуючи вищенаведене, можна зробити висновок, що індивідуальний коефіцієнт та відповідно заробітну плату для обчислення пенсії було розраховано пенсійним органом згідно законодавства, зважаючи також на наступне.

Статтею 40 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено порядок обчислення заробітної плати (доходу) для пенсії в частині 1 даної статті зазначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000, незалежно від перерв та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Тобто, за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв,

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Так, слова «за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року» означають, що розрахунок заробітної плати здійснюється з урахуванням усієї заробітної плати, в тому числі і тієї, яку отримував пенсіонер після призначення пенсії.

Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058) у відповідній редакції) встановлено, що в разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40.цього Закону.

Статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що перерахунок пенсії за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника. За вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснювався за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходилися на час перерахунку в пенсійній справі та відповідали вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пенсія за віком визначається як добуток коефіцієнта страхового стажу застрахованої особи на осучаснений заробіток для обчислення пенсії. Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; 3в ~ сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та. яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Шляхом співвідношення зарплати особи із середньою зарплатою по народному господарству визначено індивідуальний коефіцієнт зарплати за кожен місяць періоду, за який вона обчислюється.

Так, як вбачається з фактичних обставин справи, заробіток у позивача взято для визначення індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період з 01.01.1974р. по 31.12.1978р. (60 місяців до 01.07.2000р., які були підтверджені відповідними довідками) та з 01.07.2000р. по 29.02.2008р. (за даними персоніфікованого обліку), тобто у загальній сукупності за 147 місяці.

При цьому, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу.

Відповідачем визначено місяці, в яких коефіцієнти заробітної плати найнижчі, загальна сума яких це 57 місяців (у період з 01.11.2000р. по 31.12.2005р.), тому коефіцієнти за ці місяці виключено пенсійним органом з розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку позивача (147-57 = 90). При розрахунки решту коефіцієнтів додано та поділено на їх кількість (зокрема, 197,2059 (сума коефіцієнтів заробітної плати) : 90 місяців), у звязку з чим в результаті відповідних розрахунків відповідачем отримано індивідуальний коефіцієнт зарплати для обчислення пенсії, який становить 2,19118.

При розрахунку заробітної плати (доходу) позивача для обчислення пенсії відповідачем враховано, що страховий стаж ОСОБА_2 становить 48 років 1 місяць 19 днів, з яких за Списком №1 - 32 роки 5 місяців 12 днів (коефіцієнт стажу - 0,80083), у звязку з чим заробітна плата для обчислення пенсії позивача складає 8248,48 грн.

Розмір пенсії позивача з 01.10.2017р. становив 7470,66 грн., де 6605,63 грн. - розмір пенсії за віком (8248,48 грн. х 0,80083(коефіцієнт страхового стажу) 798,60 грн. - доплата за понаднормативний стаж (55 років). 66,43 грн. - надбавка дітям війни.

З вищенаведеного слідує, що розмір пенсії позивача постійно збільшувався за рахунок здійснення відповідачем перерахунку пенсії ОСОБА_2 по стажу та заробітку із застосуванням середнього заробітку за рік, що передував перерахунку пенсії а саме за 2005 рік потім за 2007 рік, а з 01.10.2017р. пенсійним органом було застосовано показник середнього заробітку за 2014, 2015 та 2016 роки.

Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_2 у 2008 році використано право на проведення перерахунку пенсії відповідно до статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то для врахування коефіцієнту заробітку - 2,99763 (який було враховано при обчисленні пенсії у 2004 році) немає підстав.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вищевказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: 50007, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т. Миру, буд. 12/39; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1