Справа № 520/8695/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 р.Справа № 520/8695/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Яковенка М.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.11.18 року по справі № 520/8695/18

за позовом ОСОБА_1

до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
08 жовтня 2018 року, позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у встановленому розмірі згідно з судовими рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року у перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

- скасувати рішення № 195 від 31.08.2018 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

- зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.01.2014 по 03.08.2014 та з 01.01.2016 по 01.10.2017 в розмірі встановленому рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року.

- зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 796-ХІІ від 28.02.1991 року.

- виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний під час проходження військових зборів, а відтак, належить до кола військовослужбовців і за рівнем соціального забезпечення має бути прирівняний до військовослужбовців дійсної строкової служби. Однак, відповідне письмове звернення про призначення пенсії у порядку ч.3 ст.59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було протиправно залишено ПФУ без задоволення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву позивача від 21.08.2018 року в частині виплати ОСОБА_1 пенсію за період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року та з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року в розмірі встановленому рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем, ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати частково рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 та постановити нове рішення, яким визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у встановленому розмірі згідно з судовими рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року у перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року; скасувати рішення № 195 від 31.08.2018 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова; зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 796-ХІІ від 28.02.1991 року; виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією. В решті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 залишити без змін.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 вересня 1988 року за наказом Артемівського райвіськомату був мобілізований на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що сталася 26.04.1986 році, та у період з 28.09.1988 по 25.12.1988 приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС.

З 03.10.1991 року обласною МСЗК позивача було визнано інвалідом 3 групи, причина інвалідності пов`язана з ліквідацією аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідною довідкою МСЗК. Вказана обставина стала підставою для призначення позивачу пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 796-ХІІ від 28.02.1991 року (далі - Закон № 796-ХІІ).

З 01.11.2005 року позивача визнано інвалідом 3 групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС безстроково.

21.08.2018 року ОСОБА_1 письмово звернувся до відповідача з заявою, в якій просив відповідача здійснити перерахунок пенсії, а саме:

- з 01.01.2014 до 03.08.2014, з 01.01.2016 до 11.10.2017 в розмірі встановленому рішеннями Артемівського районного суду м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року;

- з 01.10.2017 року з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої за Законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 195 від 31.08.2018 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії згідно ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 195 від 31.08.2018 року є законним та таким, що прийнято в межах чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України № 796-XII.

Статтею 1 Закону України № 796-ХІІ встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Тобто, метою Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: - Чорнобильської катастрофи; - інших ядерних аварій та випробувань; - військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Статтею 10 Закону України № 796-ХІІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи встановлено, що позивач отримує пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до ст. 54 Закону України № 796-ХІІ у розмірі відшкодування фактичних збитків як інвалід 2 групи, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону України № 796-ХІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Позивачу пенсія призначена на підставі ст. 54 Закону України № 796-ХІІ, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2 групи - у розмірі відшкодування фактичних збитків (учасниками справи не заперечується).

Водночас ст. 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів зазначає, що ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ (у редакції, чинній до 01.10.2017), визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

Водночас, вказаною нормою у редакції, чинній з 01.10.2017, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу редакцій ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ видно, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Матеріалами справи встановлено, що згідно з довідкою військової частини № 33279 від 25.12.1988 року № 735 підтверджується, що позивач перебував на навчальних зборах в м. Оране з 28.09.1988 року по 24.12.1988 року.

Отже, на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу в армії.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час проходження строкової військової служби, права на проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 59 Закону України № 796-ХІІ - позивач не має.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи рішення Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 195 від 31.08.2018 року та з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним захистом порушеного права позивача є зобов`язання Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова повторно розглянути заяву позивача від 21.08.2018 року в частині виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2014 по 03.08.2014 та з 01.01.2016 по 01.10.2017 в розмірі встановленому рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року, оскільки рішенням відповідача № 195 від 31.08.2018 року зазначене питання не вирішено.

Щодо вимоги позивача визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у встановленому розмірі згідно з судовими рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року у перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, колегія суддів зазначає, що в цій частині вимоги не підлягають задоволенню оскільки відповідачем не приймалось рішення щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії у встановленому розмірі згідно з судовими рішеннями Артемівського районного м. Луганська від 18.06.2010 року та Апеляційного суду Луганської області від 08.07.2010 року у перерахунку пенсії обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов`язаня Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" N 796-ХІІ від 28.02.1991 року, оскільки рішення № 195 від 31.08.2018 Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, яким відмовлено позивачу в зазначеному перерахунку є законним та таким, що прийнято в межах чинного законодавства України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносити та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та працесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 року по справі № 520/8695/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді М.М. Яковенко О.П. Лях
Повний текст постанови складено 15.03.2019 року