Справа № 520/12026/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 Справа № 520/12026/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

представника позивача БіленькогоД.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/12026/18

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Харківській області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просить суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, застосованого на підставі рішення Головного управління ДФС у Харківській області.

В обґрунтування вимог заяви зазначено, що підприємцем порушено вимоги підпунктів 16.1.9 та 16.1.1 пункту 16.1 статті 16, статті 81 Податкового кодексу України, оскільки не було допущено перевіряючих до проведення перевірки. На підставі п. п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПКУ Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3 у зв'язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки. З урахуванням вищевказаних фактичних обставин та в силу діючих норм законодавства контролюючий орган уповноважений звернутися до суду з заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податку, та зупинення видаткових операцій на розрахункових рахунках платника. 29 грудня 2018 р. ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за заявою Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ГУ ДФС у Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна.

В обґрунтування своїх вимог податковий орган посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що призвело до помилкових висновків щодо наявності спору про право у спірних правовідносинах.

Зокрема вказує, що незгода з діями посадових осіб податкового органу щодо проведення перевірки в порядку досудового (адміністративного) оскарження не має розумітись як спір про право.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що ухвала суду першої інстанції є правомірною та обґрунтованою і підстав для його скасування не вбачає.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДФС у Харківській області від 26.10.2018 року № 8062, та направлень від 05.11.2018 №№1114,1115, 11065, 11066, 11125, 11100, 11101 здійснено вихід за адресами місць здійснення господарських діяльностей ФОП ОСОБА_3, а саме: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4 з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с. 30-32)

При виході на місця здійснення господарської діяльності 12.11.2018 року представники ФОП ОСОБА_3 відмовили в допуску та проведення фактичних перевірок, про що складено відповідні акти від 12.11.2018 №9117/20-40-14-10/НОМЕР_1 (АДРЕСА_1), від 12.11.2018 №9120/20-40-14-10/НОМЕР_1 (АДРЕСА_2), від 12.11.2018 №9116/20-40-14-10/НОМЕР_1 (АДРЕСА_3). від 12.11.2018 №9115/20-40-14-10/278001166 (АДРЕСА_4) (а.с.12-14, 26-28, 33-35, 41-43).

У зв'язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки на підставі п. п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПКУ Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_3

З метою підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків контролюючий орган звернувся до суду з відповідною заявою в порядку статті 283 КАС України.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах між сторонами існує спір про право, оскільки платник податків фактично заперечує проти законності проведення перевірки шляхом оскарження наказу ГУ ДФС у Харківській області №8062 від 26.10.2018 р.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Згідно з п. 80.2. ст.. 80 ПКУ, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

За приписами п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Поряд з тим, єдиною підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки законодавець визначив непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням встановлених вимог.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників) від допуску до перевірки на інших підставах не дозволяється.

Приписами п. 81.2 ст. 81 ПК України встановлено у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки невідкладно складається акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови. Посадова (службова) особа платника податків (його представник) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акту.

Згідно з п. п. 94.2.3 п. 94.1 ст. 94 України, у разі коли платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для н проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу може бути застосовано адміністративний арешт майна такого платника податків - як винятковий спосіб забезпечення виконання останнім його обов'язків, визначених законом.

З метою підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків контролюючий орган звернувся до суду з відповідною заявою в порядку статті 283 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено те, що провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 283 КАС України, суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

При цьому нормами статті 238 КАС України, які регулюють питання закриття провадження у справі, не передбачено закриття провадження на підставі п. 2 ч. 4 ст. 283 КАС України з мотивів, коли із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Виходячи з наведених норм, суд першої інстанції розглядаючи заяву органу доходів і зборів подану в порядку ч. 1 ст. 283 КАС України, у разі наявності спору про право, вправі відмовити у відкритті провадження за заявою, а у разі відкриття провадження за заявою продовжувати розгляд заяви до прийняття рішення по суті цієї заяви не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, розгляд справи про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків здійснюється на підставі подання органів доходів і зборів за умови, якщо до закінчення розгляду справи за таким поданням, суд не встановить наявності спору про право.

Спір про право в контексті розглядуваної норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання.

При цьому Кодекс адміністративного судочинства України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право. Отже, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для звернення до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна слугувало недопущення 12.11.2017 посадових осіб контролюючого органу до вчинення дій з продовження проведення перевірки.

Судом першої інстанції встановлено, що у спірних правовідносинах між сторонами існує спір про право, оскільки платник податків фактично заперечує проти законності проведення перевірки шляхом оскарження наказу ГУ ДФС у Харківській області №8062 від 26.10.2018 р.

При цьому, спір про право в контексті цієї норми має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у статті 283Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, під спором про право необхідно розуміти оскарження до суду рішення про застосування адміністративного арешту (пункт94.11статті94 Податкового кодексу України), оскарження податкового повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що обумовило звернення податкового органу з поданням у порядку особливого провадження тощо.

Помилковим є висновок, що скарга на дії посадових осіб податкового органу щодо проведення перевірки в порядку досудового (адміністративного) оскарження має розумітись як спір про право. Оскарження наказу про проведення перевірки, дій податкового органу щодо її проведення є по суті запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідним поданням, не є спором про право, а отже і підставою для закриття провадження.

Така правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.08.2018 року у справі №804/19780/14.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі, чим допустив порушення норм та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 року по справі № 520/12026/18 -скасувати.

Справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В. Любчич Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 18.03.2019 року