Справа № 200/2188/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 р. Справа№200/2188/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2)

до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84122, Донецька область, м. Слов'янськ, площа Соборна, 3)

про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості з пенсії за період з 1 лютого 2017 року по 31 жовтня 2018 року на загальну суму 28525 грн., зобов'язання відповідача виплатити заборгованість з виплати пенсії за період з 1 лютого 2017 року по 31 жовтня 2018 року на загальну суму 28525 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України».

Ухвалою від 13 лютого 2019 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків.

22 лютого 2019 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, в якій виконав вимоги ухвали суду від 13 лютого 2019 року, чим усунув її недоліки.

27 лютого 2019 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно, суд задовольнив клопотання позивача та визнав поважними причини пропуску строку звернення позивача із позовом до суду.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що є пенсіонером та перебуває на обліку відповідача як внутрішньо переміщена особа, проте у період з лютого 2017 року по жовтень 2018 року включно відповідач виплату його пенсії не здійснив без законодавчо встановлених підстав, що порушує конституційні права позивача.

Відповідачем на адресу суду надано відзив на адміністративний позов позивача, у якому заперечив проти задоволення заявлених вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на нормативно-правові акти з питань соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб. Стосовно виплати заборгованості з пенсії за означений період відповідач посилався на норми постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335, що передбачає створення окремого порядку.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 виданого 10 вересня 2002 року Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Судом встановлено, підтверджено наявними матеріалами справи та не заперечується відповідачем, що позивач є пенсіонером (посвідчення Серія НОМЕР_4) та перебуває на обліку відповідача як внутрішньо переміщена особа згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15 червня 2017 року № .

Як встановлено судом з матеріалів пенсійної справи, 15 червня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою, у якій просила запросити її пенсійну справу з управління ПФУ в м. Артемівськ. Зі змісту відзиву відповідача та наданих матеріалів справи вбачається, що розпорядженням управління від 4 вересня 2017 року пенсійну справу позивача взято на облік відповідача та одночасно нараховано суму заборгованості з 1 лютого 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення комісії про призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО від 3 жовтня 2017 року № 11-32/38-17 було рішення про відмову в призначенні пенсії.

7 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії, на підставі якої виплату пенсії позивачеві поновлено з жовтня 2018 року. При цьому, матеріали справи не містять докази виплати позивачеві заборгованості з пенсії за період з лютого 2017 року по вересень 2018 року включно. Зазначене також підтвердив відповідач у відзиві.

Листом відповідача від 25 січня 2019 року № 1832/02 уповноваженому представнику позивача повідомлено, зокрема, що у жовтні 2018 року було відновлено поточну виплату пенсії, а заборгованість за період з 1 лютого 2017 року по 31 травня 2017 року та з 1 червня 2017 року (місяць надання заяви пр запит пенсійної справи до відповідача) по 30 жовтня 2018 року сума боргу по пенсійній справі складає 28525 грн., яка нарахована та буде виплачена на розрахунковий рахунок позивача установи «Ощадбанк» за умови надходження фінансування.

Факт невиплати позивачу пенсії у період з 1 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року включно підтверджується довідкою заступника начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 2 та відомостями з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву, спірними питанням у справі є правомірність невиплати пенсії за минулий час.

Суд зазначає, що за наслідками апеляційного перегляду Великою Палатою Верховного Суду набрало законної сили рішення Верховного Суду від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18 (Пз/9901/20/18) за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень частини десятої статті 290 КАС України у рішенні суду, ухваленому за результатами розгляду зразкової справи, Верховний Суд додатково зазначає:

1) ознаки типових справ;

2) обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм;

3) обставини, які можуть впливати на інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі.

У своєму рішенні від 03 травня 2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що в контексті цієї зразкової адміністративної справи ознаками типових, визначених п. 21 ч. 1 ст. 4 КАС України справ, є такі (пункт 113 рішення):

1) позивач у цій категорії справ є пенсіонер, якому/якій призначено пенсію згідно із Законом № 1058-ІV та який/яка є внутрішньо переміщеною особою;

2) відповідачем є територіальний орган Пенсійного фонду України, на пенсійному обліку якого перебуває позивач;

3) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв'язку з припиненням територіальними органами Пенсійного фонду України виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з підстав, які не передбачені п. 1, 3- 5 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV);

4) позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті: визнати неправомірними дії щодо припинення виплати пенсії та зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії).

Окрім того, Верховним Судом було визначено обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права. А саме - у пункті 114 рішення зазначено, що висновки Верховного Суду в цій зразковій справі підлягають застосуванню в адміністративних справах, в яких позивач:

1) є громадянином України;

2) має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою органів соціального захисту населення про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи;

3) є пенсіонером та отримує пенсію, призначену їй відповідно до Закону № 1058-IV.

Поновлення виплати пенсії потребує здійснення додаткових дій позивачем.

Відповідач право позивача на отримання пенсії не заперечує.

На підставі досліджених матеріалів адміністративної справи № 200/2188/19-а суд доходить висновку, що вона відповідає ознакам типової справи, наявні обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права. Обставини, які виключають типове застосування норм матеріального права та порядок застосування таких норм - відсутні. Отже, зазначена справа розглядається як типова.

Суд зазначає, що в силу вимог частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Підстави припинення виплати пенсії передбачені нормами статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом з відзиву відповідача виплата призначеної пенсії була припинена на підставі рішення Комісії через не підтвердження місця фактичного проживання, що не передбачено чинним законодавством.

Верховний Суд у постанові від 22 березня 2018 року (справа №243/6391/17) за результатом розгляду зразкової справи дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, слід підкреслити пріоритетність застосування положень статті 49 Закону № 1058-IV. Отже, доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України, якими визначений порядок припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, є безпідставними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач не може посилатися на відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій, оскільки порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій. За таких обставин, не здійснюючи виплату заборгованості з пенсії, відповідач вчинив протиправну бездіяльність.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позовної заяви, а позов таким, що підлягає задоволенню. При цьому, з урахуванням всіх досліджених матеріалів справи суд вважає за необхідне зазначити, що у листі відповідача від 25 січня 2019 року було помилково зазначено період заборгованості, а саме було зазначено 30 жовтня 2018 року, замість 30 вересня 2018 року, оскільки у жовтні 2018 року виплату пенсії було поновлено. Зазначене також призвело до помилкового зазначення спірного періоду позивачем у позовній заяві. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача щодо заборгованості з пенсії за період з 1 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року включно.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до положень статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат не розглядається.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1; адреса для листування: АДРЕСА_2) до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 84122, Донецька область, м. Слов'янськ, площа Соборна, 3) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованості з пенсії за період з 1 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року на загальну суму 28525 грн.

Зобов'язати Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість з пенсії за період з 1 лютого 2017 року по 30 вересня 2018 року на загальну суму 28525 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок позивача, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 18 березня 2019 року. Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.