Справа № 755/16360/18
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Київ №755/16360/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представників:

позивача - адвоката Пономаренко К.П.,

відповідача - Лозової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіаль-ного управління юстиції у м. Києві (далі - УДВС ГТУЮ у м. Києві) про визнання проти-правними і скасування постанов від 23.05.2018,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018р. представник позивача адвокат Фесик К.О. звернувся до Дніпровсь-кого районного суду міста Києва з позовом до головного державного виконавця Відділу примусового виконання УДВС ГТУЮ у м. Києві Лозової А.І., в якому просить скасувати і визнати такими, що не підлягають виконанню, постанови від 23.05.2018 про відкриття вико-навчого провадження №56455807 та про арешт майна боржника №56455807.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07.11.2018 позовну заяву передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2018 позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 12.02.2019 - відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.03.2019 замінено пер-вісного відповідача - головного державного виконавця Відділу примусового виконання УДВС ГТУЮ у м. Києві Лозової А.І. на належного - УДВС ГТУЮ у м. Києві.

Підставою позову зазначено те, що примусове виконання у виконавчому провадженні №49249930 не здійснювалось, а виконавчий документ повернутий без виконання стягувачу за його заявою, що, з урахуванням відсутності фактичного стягнення з боржника коштів, свідчить про відсутність законних підстав для стягнення з боржника виконавчого збору. Зазначає, що оскаржувану постанову винесено з порушенням порядку, оскільки на дату вине-сення постанови від 23.05.2018 про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, яка прийнята лише 18.06.2018. Також зазначає про відсутність заборгованості перед стягувачем.

На підтвердження зазначених у позовній заяві обставин надав копії: оскаржуваних постанов державного виконавця від 23.05.2018 і супровідного листа державного виконавця від 23.05.2018 №56455807/5, заяви представника ПАТ "Укрсоцбанк" Супрун О.В. про повер-нення виконавчого документа та фіскального чеку від 12.06.2018 №8428, довідок ПАТ "Укрсоцбанк" від 23.06.2018 №04.22-08/96-6206 і від 27.06.2018 №07-02/96-6346, а також послався на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15.02.2018 №910/1587/13 та від 18.04.2018 №761/11524/15-ц.

Представник відповідача Лозова А.І. подала відзив на позов, в якому просить відмови-ти в його задоволенні з підстав правомірності дій державного виконавця. Зазначила, що в межах виконавчого провадження №49249930 надійшла заява стягувача від 18.04.2018 про повернення виконавчого документу на підставі якої та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем прийнято постанову від 22.05.2018 ВП№49249930 про повернення виконавчого документа стягувачу. Також відповідачем відпо-відно до ч. 3 ст. 40 цього Закону винесено постанову від 23.05.2018 ВП №49249930 про стягнення виконавчого збору, на підставі якої відповідачем відкрито виконавче провадження №56455807 про стягнення з позивача виконавчого збору.

На підтвердження зазначених у відзиві обставин надала копії: постанови державного виконавця від 10.11.2015 про відкриття виконавчого провадження №49249930, заяви пред-ставника ПАТ "Укрсоцбанк" Супрун О.В. від 18.04.2018 про повернення виконавчого доку-мента без виконання та довіреності №02-36/69 від 28.12.2017, постанови державного вико-навця від 22.05.2018 ВП№49249930 про повернення виконавчого документа стягувачу, постанови державного виконавця від 23.05.2018 ВП№49249930 про стягнення виконавчого збору і супровідних листів від 23.05.2018 №56455807/5, поштового конверту 037, постанови від 23.05.2018 ВП№56455807 про відкриття виконавчого провадження і супровідного листа від 23.05.2018 №56455807/5, а також послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 22.02.2018 №816/823/17.

Представник позивача адвокат Фесик К.О. продав відповідь на відзив, в якому, підсу-мувавши свою позицію, зазначив про відсутність законних підстав для винесення оскаржува-них постанов про відкриття виконавчого провадження і про арешт майна у виконавчому провадженні №56455807 з огляду на те, що примусове виконання у виконавчому прова-дженні №49249930 не здійснювалося.

Інших заяв по суті справи і доказів учасниками справи подано не було, про їх наяв-ність суду не зазначено.

Під час розгляду справи по суті представники позивача підтримали позов, надали пояснення, аналогічні тим, які зазначену у позовній заяві.

Представник відповідача заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві. Пояснила, що виконавчі дії у виконавчому провадженні №49249930 проводилися, однак по-зивач уникав виконання рішення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, судом встанов-лено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з постановою державного виконавця від 10.11.2015 про відкриття виконавчого провадження №49249930 на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження по примусовому виконання виконавчого листа №755/10002/15-ц, виданого 18.06.2015 Дніпров-ським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ "Баяна" на користь ПАТ "Украсоцбанк"заборгованості за кредитним договором на загальну суму 3043001,34 грн. та витрати по оплаті третейського збору у розмірі 25500 грн. та 243,60 грн. судового збору.

07 травня 2018р. до УДВС ГТУЮ у м. Києві надійшла заява представника ПАТ "Укр-соцбанк" Супрун О.В. від 18.04.2018 про повернення виконавчого документа без виконання з доданою копією довіреності на представника №02-36/69 від 28.12.2017, копії яких наявні у справі.

На підставі вказаної заяви представника стягувача та згідно з п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем прийнята постанова від 22.05.2018 ВП№49249930 про повернення виконавчого документа стягувачу, копія якої наявна у справі.

23 травня 2018р. відповідачем прийнято постанову ВП№49249930 про стягнення вико-навчого збору, згідно з якою з боржника - ОСОБА_3 стягнуто виконавчий збір у розмірі 306874,49 грн., копія якої надіслана на адресу позивача супровідним листом від 23.05.2018 №56455807/5 та повернулася без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну збері-гання згідно з відміткою пошти на поштовому конверті 037, копія якого наявна у справі.

На підставі вказаної постанови про стягнення виконавчого збору та згідно із ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" відповідачем винесено постано-ву від 23.05.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП№56455807 про стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору у розмірі 306874,49 грн., копія якої наявна у справі.

Також, 23.05.2018 відповідачем винесено постанову ВП№56455807 про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на майно, що належить позивачу у межах суми звернення стягнення 306874,49 грн., копія якої наявна у справі.

Спірні правовідносини виникли у сфері примусового виконання рішень і стосуються правомірності постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження і арешту майна боржника.

Як передбачено у п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про ви-конавче провадження" (далі - Закон №1404), постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом і підлягає примусовому виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рі-шення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягу-вача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5).

Як встановлено судом, оскаржувана постанова від 23.05.2018 про відкриття виконав-чого провадження №56455807 прийнята на підставі постанови державного виконавця від 23.05.2018 ВП№49249930 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 306874,49 грн.

Враховуючи, що постанова державного виконавця від 23.05.2018 ВП №49249930 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 306874,49 грн. є виконавчим документом згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №1404, набрала законної сили і не була скасована в адмініс-тративному чи судовому порядку, суд дійшов висновку про наявність у відповідача перед-бачених ч.ч. 1, 5 ст. 26 цього Закону підстав для відкриття виконавчого провадження про примусове її виконання.

Доводи представника позивача, які зводяться до неправомірності стягнення з позивача виконавчого збору, суд відхиляє, оскільки постанова державного виконавця від 23.05.2018 ВП№49249930 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 306874,49 грн. не є пре-дметом оскарження у даній справі. Крім цього, такі доводи представника позивача жодним чином не спростовують наявність законних підстав для винесення відповідачем оскаржува-ної постанови про відкриття виконавчого провадження, адже за наявності такого, що набрав законної сили виконавчого документу, який в установленому законом порядку не скасова-ний, відповідач в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України не міг діяти в інший спосіб, окрім як відкрити виконавче провадження.

З цих же мотивів суд відхиляє посилання представника позивача на порушення відповідачем процедури винесення постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки на момент її прийняття відповідачем не було повернуто виконавчий документі стягувачу, та на відсутність заборгованості перед кредитором. Крім того, такі твердження не відповідають дійсності і спростовуються наданими представником відповідача копіями заяви представ-ника ПАТ "Укрсоцбанк" Супрун О.В. від 18.04.2018 про повернення виконавчого документа без виконання та довіреності №02-36/69 від 28.12.2017, постанови державного виконавця від 22.05.2018 ВП№49249930 про повернення виконавчого документа стягувача, які свідчать про те, що станом на 23.05.2018 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404.

Приходячи до висновку про правомірність відкриття відповідачем виконавчого прова-дження про стягнення з позивача виконавчого збору, суд враховує правовий висновок Вер-ховного Суду у постанові від 22.02.2018, прийнятій у справі №816/823/17 у подібних право-відносинах. Натомість посилання представника позивача на висновки Верховного Суду у постановах від 15.02.2018 №910/1587/13 та від 18.04.2018 №761/11524/15-ц суд вважає недо-речним з огляду на відмінність предметів оскарження у цих справах та, відповідно, пред-метів доказування.

Відповідно до ст. 56 Закону №1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1). Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2). Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 3).

Як вбачається із встановлених судом обставин справи, оскаржувана постанова дер-жавного виконавця від 23.05.2018 ВП№56455807 про арешт майна боржника винесена під час відкриття виконавцем цього виконавчого провадження й арешт накладено у розмірі суми стягнення, що відповідає вимогам ч.ч. 1-3 ст. 56 Закону №1404.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини цієї справи, положення Закону №1404 і наведені мотиви, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову і не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на відмову в задоволенні позову та згідно із ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір стягненню на його користь з відповідача не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 134, 139, 241-246, 250, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач: ОСОБА_3;

АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві; 03056, м. Київ, вул. Виборзька, 32.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 287, 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Д.А. Костенко