Справа № 591/164/19
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 р.Справа № 591/164/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калитки О. М.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сидоренко А.П., місце складання м. Суми, повний текст складено 15.01.19 року по справі № 591/164/19

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1

про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , в якому просив суд продовжити строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на шість місяців з 17 січня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що заходи щодо ідентифікації відповідача та забезпечення його видворення проводяться в повному обсязі у відповідності до вимог керівних документів та спрямовані на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 липня 2018 року щодо примусового видворення відповідача; посилався на те, що шестимісячний термін утримання відповідача в пункті тимчасового тримання іноземців, які незаконно перебувають на території України, визначений ч. 11 ст. 289 КАСУ, закінчується 17 січня 2019 року, проте забезпечити примусове видворення особи є неможливим, у зв`язку з неодержанням інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.01.2019 року у справі № 591/164/19 залишено без задоволення адміністративний позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 13 липня 2018 року о 09 год. 20 хв. був виявлений та затриманий нарядом відділу прикордонної служби «Середина Буда» на напрямку н.п. Скріпкіне (РФ)-н.п. Білоусівка (Україна) в районі інформаційного покажчика №2369. Відповідач незаконно перетнув державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

17 липня 2018 року Зарічним районним судом м. Суми винесено рішення про примусове видворення за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його затримання строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.9-12).

15 серпня 2018 року відповідача було поміщено до пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають у Україні при ДМС України в Миколаївській області (а.с. 143).

З метою виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 липня 2018 року, Сумський прикордонний загін звернувся з повідомленням до Почесного консульства Народної Республіки Бангладеш у м. Київ, в якому повідомив, що громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затримано, та враховуючи відсутність документів, що посвідчує його особу, ставили питання про надання документів, що посвідчує його особу з метою прийняття відносно нього правового рішення (а.с.14).

Листом від 14 липня 2018 року Сумським прикордонним загоном направлено анкету відповідача до Почесного консульства народної Республіки Бпнгладеш у м. Київ, з метою його ідентифікації (а.с.15).

09 серпня 2018 року Сумським прикордонним загоном було повторно направлено запит до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо ідентифікації відповідача (а.с.16).

08 листопада 2018 року за № 81/11097 через Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України було направлено повторний запит щодо ідентифікації громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17).

17 грудня 2018 року з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, при ДМС України у Миколаївській області надійшов лист громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 із копією паспортного документу, який він направив до Сумського прикордонного загону з метою прискорення своєї ідентифікації (а.с. 19).

За повідомленням ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» на ім`я Начальника східного регіонального управління Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 10 січня 2019 року № 16-19 громадянин Шоріф ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має паспорт № НОМЕР_2 дійсний до 28 травня 2023 року (а.с. 27).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для продовження строку затримання відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно до п. п. 6, Розділу ІІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, що затверджена наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 року, Строк затримання іноземців, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців.

У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше ніж до вісімнадцяти місяців.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Аналогічні норми закріплені в ч. 11, 12, 13 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для подання до суду адміністративного позову про продовження строку затримання громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 стало саме неможливість ідентифікувати відповідача у встановлений строк, як це передбачено частинами 11, 12, 13 статті 289 КАС України,

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час судового розгляду, на даний час особа відповідача ідентифікована, проте здійснити його примусове видворення неможливо з огляду на відсутність коштів для придбання квитка з метою повернення до країни походження.

За змістом положень ст.ст.9, 29 Загальної декларації прав людини та ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Відповідно до п. 113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» заява № 22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п. 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п. 1 (f).

У п. 103 Рішенні Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України", стало остаточним 17 липня 2014 року (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "e" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Літва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та "Станєв проти Болгарії" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Відповідно до пункт 1 статті 5 Конвенції має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

З огляду на встановлені судами обставини справи та враховуючи те, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що позовні вимоги щодо продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , який підлягає примусовому видворенню за межі України є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.01.2019 року у справі № 591/164/19 відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15.01.2019 року по справі № 591/164/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 18.03.2019 року