Справа № 140/2392/18
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1505/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Луць І.І.,

з участю позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року (суддя- Сорока Ю.Ю., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/2392/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про: визнання протиправною відмови Ковельського ОУ ПФУ Волинської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до абз.1 п.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період навчання у професійно-технічному училищі №20 смт. Армянськ Кримської області з 01.09.1978р. по 22.07.1981р., період роботи в будівельному управлінні №50, що в смт. Армянськ Кримської області з 29.07.1981р. по 28.09.1981р., період служби у лавах армії з 07.10.1981р. по 30.11.1983р., період роботи у військовій частині п/п 21446 Чехословаччини з 30.11.1983р. по 29.11.1985 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до абз.1 п.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 12.07.2018р.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду Ковельське об`єднане управління Пенсійного фонду України оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Як на доводи апеляційної скарги, апелянт посилається зокрема на те, що періоди роботи позивача з 29.07.1981р. по 28.09.1981р. на посаді електрогазозварника в БУ-50 та з 30.11.1983р. по 29.11.1985р. у військовій частині- польова пошта НОМЕР_1 зарахувати до його пільгового стажу неможливо, оскільки даний стаж не підтверджено уточнюючими довідками про підтвердження спеціального трудового стажу. Також зазначає, що позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди навчання, оскільки період роботи позивача після навчання з 29.07.1981р. по 28.09.1981р. на посаді електрогазозварника в БУ-50 не зараховано до його пільгового стажу.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, явки представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.07.2018р. позивач звернувся до Ковельського ОУ ПФУ Волинської області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2. Проте листом №9146/02-21-21 відповідач повідомив позивача, що згідно з наданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 2 місяці 14 днів, пільговий стаж, який підтверджений відповідними документами, відповідно до Списку №2, становить 9 років 7 місяців 10 днів (за період роботи в ПАТ Ковельсільмаш). Крім того, відповідач у даному листі зазначив, що при зверненні за пенсією позивач не надав усіх документів, необхідних для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах відповідно до Списку №2. Стосовно періодів роботи газозварником у Військовій частині п/п 21446 з 30.11.1983р. по 29.11.1985р. відповідач зазначив, що в галузевому Державному архіві Міністерства оборони України інформація про місцезнаходження документів даної військової частини відсутня. Іншими відомостями щодо юридичного статусу Військової частини (ліквідована вона чи ні) управління не володіє. Тому у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт припинення підприємства в результаті його ліквідації, для розгляду питання про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, немає підстав.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірні.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок (п. 2 ч. 2 ст.114 Закону №1058-IV).

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок), (п. 3) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що професія газоелектрозварник була передбачена у всіх Списках №2.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Згідно ч.1, 3 ст.44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач в період з 29.07.1981р. по 28.09.1981р. працював газоелектрозварником 3 розряду в БУ-50. Дані записи внесені належним чином та скріплені печатками. Суд зауважує, що за вказаний спірний період в трудовій книжці наявні всі необхідні відомості для зарахування даного періоду до пільгового стажу.

Посилання апелянта на те, що уточнюючими довідками не підтверджено стаж роботи позивача з 29.07.1981р. по 28.09.1981р. газоелектрозварником в БУ-50 в смт. Армянськ, Кримської області, не береться до уваги судом, оскільки як вірно зазначено судом першої інстанції, та як вбачається з листа №9146/02-21-21, позивачу фактично відмовлено лише у зарахуванні до пільгового стажу роботи в періодів з 30.11.1983р. по 29.11.1985 на посаді газозварника у Військовій частині п/п 21446.

Згідно з ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення відповідача з запитами з метою підтвердження відомостей, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах за період роботи з 29.07.1981р. по 28.09.1981р..

Окрім цього, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення (дана позиція наведена у постанові Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018 року).

Зважаючи на наведене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції що записами у трудовій книжці підтверджується стаж роботи позивача газоелектрозварником в БУ-50 в смт. Армянськ Кримської області за період з 29.07.1981р. по 28.09.1981р., інші документи у позивача відсутні та можливості їх здобути у нього немає, оскільки дана організація перебуває на тимчасово непідконтрольній (окупованій) території України.

Стосовно зарахування позивачу періоду навчання у професійно-технічному училищі №20 смт. Армянськ, Кримської області з 01.09.1978р. по 22.07.1981р. та періоду служби у лавах армії з 07.10.1981р. по 30.11.1983р., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 38 Закону України Про професійно-технічну освіту від 10.02.1998 №103/98-ВР, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до загального трудового стажу учня, слухача, в тому числі до безперервного стажу і стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідних категорій працівників (у тому числі й призначення пенсій за Списком №1 і 2), якщо перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців.

В матеріалах адміністративної справи міститься копія диплому позивача № НОМЕР_3 від 22.07.1981р. в якому зазначено, що позивач 01.09.1978р. вступив і 22.07.1981р. закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища №20 с. Армянськ, Кримської області за професією електрогазозварювальник. Дана обставина також підтверджена копією трудової книжки позивача.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби від 02.06.2005 №2636-ІV передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до записів військового квитка НОМЕР_4 , позивач з 07.10.1981р. по 30.11.1983р. проходив військову службу.

Як встановлено судам першої інстанції, ОСОБА_1 до служби в армії і після її проходження працював електрогазозварником, що підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці.

Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що період навчання в професійно-технічному училищі та період проходження військової служби також повинні бути враховані відповідачем до пільгового стажу при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Крім цього, відповідно до записів трудової книжки, серії НОМЕР_2 , позивач з 30.11.1983р.р. по 29.11.1985р. працював у Військовій частині п/п 21446 газозварником.

18.10.1983 ОСОБА_1 було присвоєно четвертий розряд газоелектрозварника.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, архівною довідкою від 06.09.2018р. №179/1/10729 Галузевий державний архів Міністерства оборони України повідомив відповідача, що надати відомості про стаж роботи, відпустки без збереження заробітної плати, інформацію про переведення на іншу роботу та роботу з неповним робочим днем, а також довідку про заробітну плату ОСОБА_1 у Військовій частині п/п НОМЕР_1 за період з листопада 1983 по жовтень 1985 немає можливості, оскільки документи вищевказаної частини до 1988 року на зберігання до архіву не надходили, інформація про їх місцезнаходження в документах відсутня (а.с. 22).

Окрім цього, з листа Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України від 15.06.2018р. №322/1/2401 та листа Міністерства оборони Російської федерації від 22.08.2018р. №314/7/3230 вбачається, що Військова частина п/п НОМЕР_1 в період з 30.11.1983р. по 29.11.1985р. входила до складу Збройних Сил СРСР і дислокувалася на території Чехословаччини. Станом на 25.12.1990р. дана частина передислокована до Київського військового округу, умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_1 та ік.7755897 анульовано (а.с. 23-24).

Посилання апелянта на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи газозварником у Військовій частині п/п НОМЕР_1 з 30.11.1983р. по 29.11.1985р. у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт припинення підприємства в результаті його ліквідації є безпідставним, оскільки записами трудової книжки підтверджено даний період роботи позивача газозварником у Військовій частині п/п НОМЕР_1 , а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Враховуючи наведені вище обставини апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що пенсійний орган не довів правомірність своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відтак позов підставно задоволено.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321,322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2018 року у справі № 140/2392/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 14.03.2019р.