Справа № 184/301/19
Суддя: Малашина Ю. Б.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/301/19
Номер провадження 2-а/184/7/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Малашиної Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ВР № 254408 від 07.06.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2019 року позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ВР № 254408 від 07.06.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він приблизно о 23 год. 30 хв. 07.06.2018 року рухався на автомобілі НОМЕР_1 по кільцевій дорозі за м.Кропівницький (ділянка між с.Велика Северинка і розв'язкою з Олександрівським шосе) та був зупинений працівниками поліції з підстав порушення правил дорожнього руху (далі ПДР України), а саме рухався на підйомі та здійснив обгін іншого транспортного засобу, внаслідок чого було винесено постанову серії ВР № 254408 від 07.06.2018 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

З зазначеним позивач не погоджується, оскільки даний відрізок дороги не має освітлення, відповідних дорожніх знаків, розмітки та перебуває в аварійному стані, а тому в темну пору доби важко визначити підйом дороги. Крім того позивач зазначає, що ані протокол про адміністративне правопорушення, ані постанова про накладення адміністративного стягнення в його присутності не складались та йому на ознайомлення не надавались. Позивач вважає, що при складанні зазначеної постанови були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також не надані докази вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, а тому враховуючи вищевказані порушення позивач просить визнати дії інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 протиправними та скасувати постанову серії ВР № 254408 від 07.06.2018 року.

Позивач разом з позовною заявою надав заяву згідно якої просить суд поновити строк на звернення із позовом до суду посилаючись на те, що про порушення своїх прав та законних інтересів позивач дізнався лише 31.01.2019 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Укрпошти (https://a.ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku_UA.html). Крім того в копії наданої до суду постанови відсутній підпис позивача щодо отримання копії постанови або відомостей щодо відмови позивача від її отримання, а тому суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивачу строку звернення із позовом до суду.

12.03.2019 року через канцелярію суду надійшов відзив інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2. Згідно вказаного відзиву відповідач вважає, що постанова є законною та винесеною згідно законодавства, а вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими оскільки позивач не надав до суду необхідних належних та допустимих доказів.

Розгляд справи проводиться в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з врахуванням вимог спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання, а тому сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали по справі і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

У відповідності до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Судом встановлено, що постановою серії ВР № 254408 від 07.06.2018 року, винесеною інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Відповідно до зазначеної постанови 07.06.2018 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mersedes Benz д.н.з. НОМЕР_2 на автомобільній дорозі м-12 "Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка" 722 км + 153 м, здійснив обгін у кінці підйому іншого транспортного засобу в умовах обмеженої оглядовості, чим порушив вимоги п. 14.6"г" ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що виноситься в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу, вважає що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 в результаті перегляду постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 року.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає суду підстави дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що позивач, керував транспортним засобом в темну пору доби з не працюючою лампою лівої фари в режимі ближнього світла, зокрема, відповідного відеозапису, фото цього правопорушення, пояснення свідків, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Так, згідно тексту постанови серії ВР № 254408 від 07.06.2018 року до останньої додаються фото-, відеофіксація, однак суд констатує, що жодних доказів чи то матеріалів, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення, як то належним чином оформлена фото-, відеофіксація безпосередньо порушення позивачем ПДР України за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, відповідачем суду надано не було, а у відзиві лише зазначено, що по технічним причинам відеофіксацію розгляду справи надати не представляється можливим.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, однак на підтвердження такого надіслання копії відзиву позивачу суду також надано не було.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв'язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог п.14.6 «г» ПДР України, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого зазначена постанова підлягає скасуванню.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, вимога позивача в частині визнання дій інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 20,72-78, 241-246, 250, 286, 293-295 КАС України , суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (Дніпропетровська обл., м.Покров, вул. Соборна , 13/68) до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 (м.Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22Б) про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ВР № 254408 від 07.06.2018 року задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 254408 від 07.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_3