Справа № 1640/3138/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.Справа № 1640/3138/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, 36039, повний текст складено 07.11.18 року по справі № 1640/3138/18

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив скасувати рішення № 350 від 20.06.2018 року про відмову в перерахунку пенсії згідно заяви та довідки про заробітну плату, видану ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» № 15 від 14.02.2012 року, як незаконне та зобов`язати відповідача перерахувати та сплачувати пенсію позивачу відповідно до довідки № 15 від 14.02.2012 року із заробітної плати 2 691,24 крб за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.1986 року по 31.08.1986 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», починаючи з 17.07.2017 року з урахуванням сплаченого.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 20.06.2018 року № 350 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 14.02.2012 року № 15, виданої Відкритим акціонерним товариством «Хорольське автотранспортне підприємство 15346». Зобов`язано Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії і провести виплати ОСОБА_1 відповідно до довідки Відкритого акціонерного товариства «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» від 14.02.2012 року № 15 починаючи із 17.07.2017 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області не погоджуючись з винесеним рішенням, подало апеляційну скаргу, вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права. Вказує, що невід`ємною складовою підстав та порядку перерахування пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці, відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання. Перерахунок пенсії не може проводитись на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним документам. Оскільки довідка ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» № 15 від 14.02.2012 року за період виконання робіт в зоні відчуження з 01.07.1986 року по 31.08.1986 року видана позивачу безпідставно та заробітна плата розрахована з порушенням норм законодавства, Лубенським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області відмовлено у проведенні перерахунку пенсії. Зазначає, що безпідставно проведено розрахунок заробітку з застосуванням зони небезпеки 3 (кратність 4), в той час як відсутні первинні документи, які б підтверджували роботу позивача в конкретній зоні небезпеки зони відчуження. Архівна довідка № 71944 від 28.03.2012 року, видана галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, не містить інформації щодо виконання ОСОБА_1 робіт в конкретній зоні небезпеки зони відчуження. Інформація про виконання робіт особовим складом військової частини в зоні № 3 не дає підстав для застосування зони небезпеки до конкретної особи, оскільки згідно законодавства підставою для перерахунку заробітку з застосуванням кратності є підтвердження первинними документами безпосередньої участі особи в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в конкретній зоні небезпеки. Вказує також на те, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачем було надано до відповідача дві довідки - № 15 від 14.02.2012 року (довідка про перераховану заробітну плату в сумі 2 691,24 грн) та № 112 від 12.06.2011 року (розрахунок заробітної плати фактично отриманої позивачем згідно відомостей про заробітну плату за 1986 рік). Обидві довідки були об`єктом перевірки та результатах перевірки зазначено: так як ВАТ «Хорольське АТП 15346» для проведення перевірки було надано лише відомості про заробітну плату, а інші документи не збереглися, перевірялися лише суми нарахованої заробітної плати за червень-вересень 1986 року. Дані суми в довідці відповідають сумам, зазначеним у первинних документах. Зауважує, що перебування позивача в найвищій зоні небезпеки № 3 протягом 31-го дня в липні та 31-го дня серпня, як це зазначено в довідці № 15 від 14.02.2012 року про перераховану заробітну плату в сумі 2 691,24 крб, не підтверджені жодним первинним документом. Виїзди ОСОБА_1 в зону небезпеки та кратність оплати також не відображено в архівній довідці № 71944 від 28.03.2012 року, виданої галузевим Державним архівом Міністерства оборони України. Вважає також, що судом першої інстанції при винесенні рішення не враховано правові позиції, що викладені Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 року у справі № 539/1721/17, від 20.03.2018 року у справі № 539/2350/17 та від 08.02.2018 року у справі № 343/1252/15-ц. На підставі зазначеного просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 року та прийняти нове, відмовивши в задоволенні позову.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, вказує, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) проводився на підставі постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7 від 10.06.1986 року та постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, що і відображено в спірній довідці. Також зазначає, що розрахунок заробітної плати позивача проведено згідно первинних документів, які до цього часу збереглися на підприємстві. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером та учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС І - категорії, інвалідом II групи, безстроково по захворюванню, пов`язаному з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Пенсію отримує через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

З 02.02.1986 року зарахований учнем в АТП 16043, яке з 26.06.1986 року перейменоване в Хорольське АТП-15346 (в даний час ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346»). 01.06.1986 року на підставі ст. 72 Закону СРСР «Про загальну військову повинність» призваний на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував у в/ч 61511 по 04.09.1986 року та виконував роботи в 30 км зоні відчуження в період з 08.06.1986 року по 01.09.1986 року. Після виконання робіт на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС повернувся до попереднього місця роботи, де йому нарахована та виплачена заробітна плата за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 1 036,00 крб.

Позивачу стало відомо, що грошове забезпечення йому нараховане та виплачене без врахування документів, які на той час були під грифом «таємно» та «для службового користування» і діяли на той час та є чинними тепер:

- Постанова № 207-7 від 10.06.1986 року Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних спілок;

- Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» п. 1 ст. 54 Закону України № 796-ХІІ;

- Постанова № 524-156 від 07.05.1986 року ЦК КПРС Президії верховної ради СРСР Ради міністрів СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок;

- Розпорядження № 1031 рс від 23.05.1986 року РМ СРСР Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- Розпорядження № 964 рс від 17.05.1986 року РМ СРСР Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати;

- Постанова № 665-195 від 05.06.1986 року РМ СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок;

- Постанова № 168-5 від 08.05.1986 року РМ УРСР Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств організацій зони ЧАЕС;

- Лист Держкомпраці УРСР № 136-с від 23.09.1986 року;

- Лист № 03-3/1652-018-213 від 13.04.2001 року Міністерства праці та соціальної політики України № 09-3751 від 29.10.1992 року;

- Постанова № 1210 від 23.11.2011 року Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв`язку з тим, що вимоги вище перелічених актів не були враховані при обчисленні заробітної плати позивача за відповідні періоди, ОСОБА_1 звернувся до ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» за перерахунком заробітної плати за період роботи у зоні відчуження в 1986 році.

Заробітна плата за час перебування на роботах по ліквідації наслідив аварії на ЧАЕС була перерахована з врахуванням нормативних документів, які діяли на час його перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», відповідно була видана довідка № 15 від 14.02.2012 року з перерахованою заробітною платою для подачі її до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області для нарахування пенсії у відповідності до постанови КМУ № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розрахунок оплати праці позивачу за роботу в 30 км зоні відчуження у складі в/ч НОМЕР_1 за вищевказаний період проведено в наступному порядку: враховано встановлений 6-годинний робочий день, посадовий оклад поділено на фонд робочого часу (при 6-годинному робочому дні), відповідно до вимог постанови Ради міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 тарифну ставку підвищено на 100 %, за основним місцем роботи зберігалися тарифна ставка за кожен календарний день та середня заробітна плата за кожен робочий день, враховано оплату праці за фактично виконану роботу, оплату праці за роботу у вихідні дні у подвійному розмірі, з урахуванням кратності, враховано (додано до середньої заробітної плати для перерахунку пенсії) премію 400,00 крб відповідно до п. 3 постанови РМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986 року, визначено розмір середньої заробітної плати для перерахунку пенсії.

Отримавши дану довідку з перерахованою заробітною платою, позивач 17.07.2017 року звернувся до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з приводу перерахунку та виплати пенсії згідно вказаної довідки.

Лубенським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області своїм рішенням № 358 від 26.09.2017 року відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки довідка видана з порушенням норми чинного законодавства. Так, безпідставно проведено розрахунок заробітку з застосуванням зони небезпеки 3 (кратність 4), в той час як відсутні первинні документи, які б підтверджували роботу ОСОБА_1 в конкретній зоні небезпеки зони відчуження. Архівна довідка № 71944 від 28.03.2012 року, видана галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, не містить інформації щодо виконання ОСОБА_1 робіт в конкретній зоні небезпеки зони відчуження. Інформація про виконання робіт особовим складом військової частини в зоні № 3 не дає підстав для застосування зони небезпеки до конкретної особи, так як згідно законодавства підставою для перерахунку заробітку з застосуванням кратності є підтвердження первинними документами безпосередньої участі особи в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в конкретній зоні небезпеки. Обчислення заробітку проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач вважаючи таку відмову незаконною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує його право на пенсійне забезпечення, звернувся до суду.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.03.2018 року у справі № 539/3019/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений. Скасовано рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 358 від 26.09.2017 року щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , згідно заяви та довідки про заробітну плату виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» № 15 від 14.02.2012 року, як незаконне. Пенсійний орган зобов`язано перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки № 15 від 14.02.2012 року із заробітної плати 2 691,24 крб за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.1986 року по 31.08.1986 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», починаючи з 17.07.2017 року, з урахуванням сплаченого.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 539/3019/17 рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.03.2018 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та сплачувати позивачу пенсію відповідно до довідки № 15 від 14.02.2012 року із заробітної плати 2 691,24 крб за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.2986 року по 31.08.1986 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», починаючи з 17.07.2017 року, з урахуванням сплаченого, - з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2017 року про перерахунок пенсії. В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.03.2018 року залишено без змін.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 539/3019/17 відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_1 від 17.07.2017 року та рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 350 від 20.06.2018 року відмовлено в перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки підприємства, оскільки безпідставно проведено розрахунок заробітку з застосуванням зони небезпеки 3 (кратність 4), в той час як відсутні первинні документи, які б підтверджували роботу ОСОБА_1 в конкретній зоні небезпеки зони відчуження. Архівна довідка від 28.03.2012 року № 71944, видана галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, не містить інформації щодо виконання ОСОБА_1 робіт в конкретній зоні небезпеки зони відчуження. Інформація про виконання робіт особовим складом військової частини в зоні № 3 не дає підстав для застосування зони небезпеки до конкретної особи, так як згідно законодавства підставою для перерахунку заробітку з застосуванням кратності є підтвердження первинними документами безпосередньої участі особи в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в конкретній зоні небезпеки.

Таким чином, за висновком відповідача у наданій довідці невірно визначено показник кратності, так як відсутні первинні документи, які б підтверджували роботу ОСОБА_1 в конкретній зоні небезпеки зони відчуження.

При цьому, в даному рішенні пенсійним фондом вказано, що обчислення заробітку проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Так з моменту аварії оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, тобто проводилася за підвищеними до 100 процентів тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту. Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4-, 3-кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).

Позивач не погодився із рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 350 від 20.06.2018 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки будь-яких доказів незаконності довідки № 15 від 14.02.2012 року, виданої позивачу ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» з підтвердженими розрахунковими документами (відомостями), одержану в зоні відчуження, не надано, отже відмова відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу на підставі наданих ним документів про заробітну плату є необґрунтованою і позивач не може бути позбавлений права на належну йому частину заробітної плати, хоч вона йому і не була нарахована своєчасно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом.

Нормами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року (далі по тексту - Закон № 796-XII ) передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності з ч. 1 ст. 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок ЧАЕС можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частиною 5 статті 54 Закону № 796-XII передбачено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 і ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі за текстом - Порядок № 1210).

Позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.06.1986 року по 04.09.1986 року, що підтверджується архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України та не заперечується відповідачем.

Згідно пункту 3 підпункт 4 Порядку у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчудження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчудження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

На підставі ч. 7 Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

В листі Міністерства праці та соціальної політики України № 03-3/1652-018-2 від 13.04.2001 року «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» та листі Держкомпраці УРСР № 10-769 від 13.06.1989 року вказано, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 1497-378 від 29.12.1987 року, розпоряджень № 1767-рс від 03.09.1986 року і № 2488-рс від 11.12.1986 року. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР № 168-5 від 08.05.1986 року, № 207-7 від 10.06.1986 року, розпорядження Ради Міністрів УРСР № 530-рс від 10.09.1986 року, № 694-рс від 16.12.1986 року, № 12-рс від 06.01.1988 року та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986 року, № 58с від 11.06.1986 року, № 132с від 16.09.1986 року, № 179с від 25.12.1986 року, № 8с від 22.01.1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» № 665-195 від 05.10.1986 року передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого п.п. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10.06.1986 року (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Тобто, ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» визначена кратність із врахуванням розсекреченої постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10.06.1986 року.

Архівна довідка № 71944 від 28.03.2012 року, видана галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, містить інформацію про виконання особовим складом військової частини НОМЕР_1 , у т.ч. старшим сержантом ОСОБА_1 , який призваний на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував у в/ч 61511 по 04.09.1986 року, робіт в зоні № 3, в особливій зоні м. Прип`ять Чорнобильського району. У наказах командира в/ч 61511 виїзди рядового та сержантського складу в/ч 61511 в райони виконання спеціальних робіт в зони Чорнобильської АЕС відображено кількісно, іменні списки не додаються.

Доказів спростування вказаної інформації у довідці відповідачем до суду не надано.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10.06.1986 року), оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.1986 року - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Як передбачено п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС», підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100 %.

На підставі Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС № 153/10-43 від 07.05.1986 року, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (п.п. 4 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10.06.1986 року).

Виходячи з п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року, п. п. 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року, п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС № 153/10-43 від 07.10.1986 року встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про правонаступництво України», вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, не передбачені, у зв`язку з чим вони є діючими на теперішній час.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту спірної довідки вбачається, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) проводився на підставі постанови Ради Міністрів УРСР № 207-7 від 10.06.1986 року та постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 року.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі по тексту - Порядок № 1210).

У відповідності до п.1 Порядку № 1210 цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії). Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (п.2 Порядку № 1210).

Згідно з пп.3 п.3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Відповідно до п. 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 13.02.2018 року а справі № 358/1179/17, від 25.09.2018р. у справі № 539/1386/17, .

Матеріали справи свідчать , що згідно акту № 514 від 19.09.2017 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перевірку достовірності довідок про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 році було проведено позапланову перевірку ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» стосовно достовірності довідки про заробітну плату, виданої ОСОБА_1 за № 15 від 14.02.2012 та № 112 від 22.06.2011. За результатами перевірки встановлено, що дані суми в довідці відповідають сумам зазначеним у первинних документах.

Колегія суддів звертає увагу на те , що при проведенні такої перевірки досліджувалися відомості по нарахуванню заробітної плати .

Будь-яких письмових доказів, які б свідчили про незаконність цієї довідки відповідачем не надано.

Враховуючи те , що зазначені в довідці дані є підтвердженими розрахунковими документами (відомостями), тобто наявні підстави для перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки № 15 від 14.02.2012 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346».

Доводи апелянта з посиланням на те , що ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» обчислення заробітної плати позивача проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не на підставі первинних документів, є помилковими , оскільки саме вищенаведеними нормативними актами були встановлені підвищення до фактичних складових заробітної плати окреслених осіб , але в даному випадку дані підвищення не були своєчасно застосовані до обрахунку заробітної плати для призначення пенсії позивачу. Проте , це в жодному випадку не означає, що позивач має бути позбавлений права на належну йому частину заробітної плати, хоч вона йому і не була нарахована своєчасно.

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року, з аналізу положень трудового законодавства слідує, що обсяг заробітної плати найманого працівника становлять винагорода за виконану роботу, про що йдеться у статті 94 Кодексу і статті 1 Закону, та гарантовані державою виплати, передбачені у статті 12 Закону.

Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, строки звернення за усуненням таких порушень не застосовуються.

Тобто, ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» було зобов`язане здійснити перерахунок заробітної плати позивача на підставі його звернення та включити до її складу своєчасно не застосовані підвищення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 Порядку № 1210 обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Враховуючи, що позивач пропрацював у зоні відчуження менше 12 місяців підряд, пенсія йому має обраховуватися згідно довідки № 15, виданої 14.02.2012 року ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці роботи підряд у зоні відчуження, а саме за липень 1986 року (31 календарний день), серпень 1986 року (31 календарний день).

За змістом розрахунку заробітної плати до довідки № 15 від 14.02.2012 року перерахунок заробітної плати позивача за вказаний період здійснювався виходячи із роботи останнього у липні, серпні 1986 року у ІІІ зоні небезпеки.

При цьому , судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно вказаного розрахунку, заробітна плата для перерахунку пенсії відповідно до п. 1 ст. 54, ст. 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за два повні календарні місця роботи у зоні ЧАЕС за вказаний період розрахована без додавання премії 60 % ( 400 крб.) тарифної ставки.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що нормативно правові акти, якими встановлено виплату посадового окладу в подвійному розмірі та встановлено кратність за зонами небезпеки, не можуть застосовуватися одночасно, оскільки такі акти діяли одночасно та не суперечили одне одному.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано жодних доказів того, що відомості, які містяться в довідці про заробіток позивача, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» № 15 від 14.02.2012 року містять неправдиві або недостовірні дані та відсутні будь-які письмові докази, які б свідчили про незаконність цієї довідки.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладених у постанові від 24.11.2015 року по справі № 539/3949/14-а (номер в ЄДРСР 54688735) та у постанові від 24.11.2015 року по справі № 539/339/15-а (номер в ЄДРСР 54688661).

Враховуючи наведене , суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що право позивача на призначення пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 році в розмірі фактичної заробітної плати з роботу у зоні відчуження із врахуванням коефіцієнта 2, 3, 4, а не виходячи з мінімальної заробітної плати в Україні, передбачено п. 1 Порядку № 1210 і не може відповідачем тлумачитись та застосовуватись на власний розсуд.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не враховано правової позиції, викладеної Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 року у справі № 539/1721/17, від 20.03.2018 року у справі № 539/2350/17 та від 08.02.2018 року у справі № 343/1252/15-ц, колегія суддів зазначає , що в даному випадку довідка видана підприємством на підставі фактично отриманих виплат згідно з відомостями по нарахуванню заробітної плати, тобто на підставі первинних документів, що слід врахувати при обчисленні пенсії. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02. 2018 року у справі № 358/1179/17, від 07.06.2018 у справі № 588/818/17, від 25.09.2018 року у справі № 539/1386/17, від 06.02.2018 року у справі № 539/1721/17 та від 18.07.2018 року у справі № 368/1262/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо нявності у позивача права на проведення перерахунку пенсії із заробітної плати відповідно до довідки ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» № 15 від 14.02.2012 року, починаючи із 17.07.2017 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 року по справі № 1640/3138/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 18.03.2019 року