Справа № 340/385/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/385/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький, 25009

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправними дії ГУПФУ в Кіровоградській області про зупинення виплати йому, призначеної пенсії в повному обсязі та обмеження цієї пенсії граничним розміром, згідно розрахунку, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

2) зобов'язати ГУПФУ в Кіровоградській області провести з 01.01.2018 року поновити йому виплату встановленої (призначеної) пенсі без обмеження максимальним розміром, нарахувати і виплатити недоотриману частину коштів пенсії без обмеження граничним розміром за період з липня 2018 року по день винесення рішення суду з вказаного питання, з врахуванням отриманих ним у цей період сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2017 року було задоволено його адміністративний позов та зобов'язано Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії за період з 01.06.2015 року по 31.10.2016 року.

На виконання рішення суду, Кропивницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, здійснено перерахунок пенсії в розмірі 90 % від суми (чинного) заробітку, проведено відповідні доплати до пенсії без обмеження граничним розміром, виплата якої проводилася до липня 2018 року.

Проте, в подальшому органом пенсійного фонду змінено розмір його пенсійних виплат, що зумовило звернення до суду.

Ухвалою суду від 15.02.2019року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначено, що на виконання судового рішення, управлінням здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 року. Враховуючи, що за даними Реєстру застрахованих осіб, на посаді, що дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до Закону, позивач не працював, тому виплата пенсії здійснювалась у розмірах, визначених рішенням суду. Так, відповідач зазначив, що згідно з п.13-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2017р. пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю І та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015р. №889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється. Таким чином, вважає, що оскільки позивач станом на дату звернення працює на посаді, передбаченої Законом України "Про прокуратуру", відповідач правомірно відмовив позивачу в поновлені раніше призначеної пенсії, відповідно до вимог Закону України від 03.10.2017 №2148. З наведених підстав, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши доводи заяв по суті сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 29.05.2015 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року в редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2663-111 у розмірі 90 % від суми місячного (чинного) заробітку за посадою, з якої вийшов на пенсію.

В зв'язку з прийняттям, 30.08.2018 року постанови КМУ "Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплати праці працівників прокуратури", а також 03.10.2017року Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", в грудні 2017 року позивач звернувся до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про здійснення перерахунку пенсії, в зв'язку з збільшенням розміру заробітної плати, як працівнику прокуратури і проведення виплат пенсії без обмеження граничним розміром.

Рішенням Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 12.12.2017 року в проведенні такого перерахунку відмовлено.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову у перерахунку пенсії та її виплати без обмеження граничним розміром, зокрема зобов'язано орган Пенсійного фонду провести перерахунок раніше призначеної пенсії позивача до виплати без обмеження граничним розміром та зобов'язано виплатити різницю недоотриманих коштів без обмеження граничним розміром.

На виконання судового рішення, органом Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, проведено перерахунок та здійснено відповідну виплату недоотриманої частини пенсії, без обмеження максимальним розміром.

05.10.2018 року позивач звернувся з письмовим зверненням до відповідача про надання офіційної інформації щодо розміру виплат пенсії, оскільки з липня 2018 року розмір його пенсії становить 3357 грн., що не відповідає нормам Конституції України (а.с.20-22).

Листом №581/П-11 від 22.10.2018 року позивача повідомлено, що відповідно до пункту 13-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року пенсії призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" на умовах Закону України "Про прокуратуру" виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Тобто, з 01 липня 2018 року пенсія виплачується згідно з нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с.26).

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.12.2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Кропивницького об'єднаного ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", в редакції від 12.07.2001р. Визнано рішення Кропивницького об'єднаного управління ПФУ в Кіровоградській області від 12.12.2017 року №177737 щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років - протиправним та скасовано його. Зобов'язано Кропивницьке об'єднане ПФУ в Кіровоградській області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.12.2017 року, відповідну до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", в редакції 12.07.2001 р., в розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою, без обмеження граничного розмірі пенсії, в зв'язку із змінами оплати праці до деяких постанов КМУ №657 від 30.08.2017 р. "Про внесення змін до деяких постанов КМУ щодо оплати праці працівників прокуратури", на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №19-1144 вих. від 12.12.2017 року та провести виплати, з урахуванням отриманих раніше сум (а.с.62-64).

Судове рішення набрало законної сили, а тому відповідно до вимог ст.370 КАС України є обов'язковим до виконання.

Судом встановлено, що вказане рішення виконано відповідачем в добровільному порядку.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року в редакції Закону N 213-VIII від 02 березня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч.15 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності з 15 липня 2015 року та на підставі якого втратив чинність Закон № 1789-ХІІ, в редакції Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2017 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів" виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно з ч.15 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року із змінами, внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII від 06 грудня 2016 року, тимчасово, по 31 грудня 2017 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п.13-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

При цьому, виплата працюючим пенсіонерам у період роботи на інших посадах пенсій, призначених на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", з 1 жовтня 2017 року поновлюється у розмірах, що були встановлені відповідними законами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури, то право на пенсійне забезпечення за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" обмежено, оскільки чинним законодавством не передбачена виплата пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру".

Таким чином, суд вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій пенсійного забезпечення працівників прокуратури, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання позивача на порушення, у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, оскільки вищенаведені правові норми, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини". У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Факт роботи на посадах та на умовах, які передбачені, зокрема, Законом України "Про прокуратуру" у вказаний період є підставою для припинення виплати пенсій, призначених у відповідності до цього Закону.

Крім того, Верховний Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 05 вересня 2017 року у справі «Fabian проти Угорщини» (Заява № 78117/13, параграфи 74 - 82, 84), у якому Суд у складі Великої Палати зазначив, що у вирішенні «справи стосовно зменшення, зупинення чи припинення соціальної пенсії» мають значення: ступінь втрати пільг; чи був елемент вибору; та ступінь втрати засобів для існування. Оскільки виплата пенсії заявника була призупинена лише в період, коли він був переведений на роботу та він мав можливість вибрати між продовженням державної зайнятості та отриманням його пенсії, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що справедливий баланс між вимогами загального державного інтересу та правами заявника був дотриманий» (постанова ВС від 14.08.2018 року по справі № 265/4497/17).

Оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена після 01.10.2011 року, а відповідно до п. 13-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.10.2017 пенсії, призначені після набрання чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011р. № 3668 (крім осіб з інвалідністю І та ІІ груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIIІ, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведених вище підстав, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак, про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 241,243-246,250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна,7а) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 15.03.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко