Справа № 640/18399/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 березня 2019 року № 640/18399/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» (надалі по тексту також - позивач, ТОВ «Фактор Нафтогаз») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі по тексту також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки податкового органу про порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач у поданому 07.12.2018відзиві проти позовних вимог заперечив, зазначаючи, що у зв'язку з набранням законної сили рішення по справі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, грошове зобов'язання є узгодженим та набуло статусу податкового боргу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 12.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів. Представники сторін заявили клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

20.02.2019 від представників сторін надійшло клопотання про продовження розгляду справи у письмовому провадженні.

Так, на підставі положень ч. 3 ст. 194 КАС України суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Судом установлено, що на підставі п. п 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI контролюючим органом було проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «Фактор Нафтогаз», за результатами якої відповідачем складено акт № 11305/26-15-12-13-20 від 17.07.2018.

Згідно акту перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість, передбачених п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2018 № , яким контролюючим органом встановлено порушення граничного строку сплати грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 1539069 грн., у зв'язку з чим податковий орган застосував до позивача штрафні санкції в розмірі 20% від суми заборгованості, що становить 307813,80 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням податкового органу, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, ТОВ «Фактор Нафтогаз» звернулось до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі також - ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до п. 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом встановлено, що доводи податкового органу зводяться до наступного:

- Товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» несвоєчасно сплачено суму податкового зобов'язання, визначеному у податковому повідомленні-рішенні від 15.07.2015 № , тобто, з затримкою більше 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання;

- Товариством з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» було подано адміністративний позов до Окружного адміністративного суду міста Києва до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.07.2015 за №№ та ;

- постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 по справі № 826/27183/15, у задоволенні позову відмолено;

- а тому в силу ч. ч. 1, 2 ст. 255 КАС України вказане рішення набрало законної сили, а, відтак, грошове зобов'язання є узгодженим та набуло статусу податкового боргу.

Проте, наведені доводи відповідача спростовуються наступним.

Як убачається з матеріалів справи, за результатами судового оскарження податкових повідомлень-рішень від 15.07.2015 за № № та Касаційним адміністративним судом у складі Верхового Суду прийнято постанову від 17.01.2019 по справі № 826/27183/15, якою постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, можна дійти висновку про те, що винесені 15.07.2015 податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві є неузгодженими, а, отже, у платника податків не може виникати перед контролюючим органом ніяких податкових зобов'язань по таким податковим повідомленням-рішенням.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що якщо податкове зобов'язання не є узгодженим відповідно до положень Податкового кодексу України, воно не має наслідків для платника податків щодо відповідальності за його сплату. Більше того, у випадку, коли таке зобов'язання є неузгодженим, воно не створює наслідків для визначення інших зобов'язань, а рішення, яким воно визначається, не має юридичної сили для посилання на нього при перевірках даного платника податків чи його контрагентів.

Рішення контролюючого органу, визначені суми в якому є неузгодженими, не створює наслідків для визначення інших зобов'язань, а рішення, яким воно визначається, не має юридичної сили для посилання на нього при перевірках даного платника податків чи його контрагентів.

Ураховуючи наведені фактичні обставини справи суд приходить до висновку, що наявні достатні правові підстави для відновлення порушеного права позивача шляхом скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7 корпус 1, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 14.08.2018.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Нафтогаз» (03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 7 корпус 1, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 617,21 грн. (чотири тисячі шістсот сімнадцять гривен 21 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко