Справа № 340/273/19
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/273/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.,

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

представник позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не внесення змін до ліцензійних даних Позивача в частині зміни встановленої потужності, в зв'язку з заміною гідротехнічного обладнання та генератора Великозаліснянської гідроелектростанції, згідно заяви Позивача від 27.12.2017 №27/12-2;

- зобов'язати Відповідача встановити «зелений» тариф на виробництво електричної енергії Великозаліснянською гідроелектростанцією Позивача відповідно до Закону України «Про альтернативні джерела енергії», з 1 квітня 2018 року та коефіцієнтом "зеленого" тарифу з урахуванням введення в експлуатацію Великозаліснянської гідроелектростанції 23 грудня 2013 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що технічне переоснащення ГЕС відповідає виду будівельних робіт, що зазначені в п. 16 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 07.06.2017 № 406. Тому, не розглядуючи заяви позивача відповідач порушує права та законні інтереси Позивача, як наслідок тривалої (з 01.04.2018 р.) неможливості експлуатації ГЕС за «зеленим» тарифом.

04 лютого 2019 року ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 01 березня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача та відкладено розгляд справи (а.с.98).

06 березня 2019 року хвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду визнано поважними причини пропуску строку звернення товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" до адміністративного суду та відмовлено в задоволенні заяви про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії без розгляду.

26 лютого 2019 року представником відповідача до суду надано відзив на позов, в якому зазначено що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Свою позицію пояснює тим, що у відповідача були підстави вважати, що на Великозаліснянській ГЕС була проведена реконструкція, у зв'язку з чим листом від 19.02.2018 № 1575/21.2/7 НКРЕКП звернулося до Позивача щодо надання проектної документації для прийняття виваженого рішення щодо зміни загальної встановленої потужності ТОВ «Компанія Гідроенерго». Разом з тим, проектна документація ТОВ «Компанія Гідроенерго» надана не була. Інших документів, які б підтверджували наявність у ліцензіата на праві власності, господарського відання, користування, лізингу або на підставі договору концесії новозаявлених засобів провадження господарської діяльності - гідротурбіну ZD 680-LH-80 та генератор АИР315S8(90/750) у місці провадження господарської діяльності - на Великозаліснянській ГЕС - ТОВ «Компанія Гідроенерго» також не було надано.

Отже, твердження Позивача щодо надання ТОВ «Компанія Гідроенерго» листами від 27.12.2017 № 27/12-2, від 05.01.2018№ 05/01-1 та від 23.02.2018№ 23/02-1 всіх документів згідно з вимогами пункту 1.6 Ліцензійних умов, зокрема копій документів, що підтверджують наявність на праві власності, господарського відання, користування, лізингу або на підставі договору концесії заявлених нових засобів провадження господарської діяльності у місці провадження господарської діяльності є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, відповідачем зазначено, що вирішення питання щодо зобовязання Комісії встановлення «зеленого» тарифу відноситься до внутрішньої компетенції державного органу (дискреційних повноважень), у звязку з цим у суду відсутні підстави для задоволення вимог адміністративного позову, оскільки суд не може перебирати на себе компетенцію державного органу шляхом зобовязання вчинити вищевказані дії.

28.02.2019 (вх. № 3535) позивачем до суду була надана відповідь на відзив, в якій зазначає, про безпідставність доводів наведених у відзиві на позов. Також, вказує на те, що посилання відповідача на ненадання всіх документів передбачених п.1.6 Ліцензійних умов, суперечить матеріалам справи, які свідчать про надання всіх витребуваних матеріалів та інформації позивачем у період до 27.06.2018 (лист № 27/06). Після цього, єдиною підставою відкладення вирішення відповідних звернень позивача було лише припущення відповідача, що заміна обладнання є реконструкцією ГЕС (виду будівництва), яка потребує введення обєкта до експлуатації органами ДАБІ України .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію обставинами зазначеними у відзиві на позов.

Заслухавши думку сторін по справі, розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго» є учасниками оптового ринку електричної енергії України, що підтверджується Ліцензією Серія АЕ № 575931 (вид діяльності - виробництво електричної енергії), виданої відповідачем на підставі рішення від 23.04.2015 № 1302 (а.с.11).

Позивач є власником Великозаліснянської гідроелектростанції (ПЕС), яка розташована на річці Смотрич (Хмельницька область, Кам'янець-Подільський район, с. Великозалісся, вул. О. Кобелянської 22а).

Відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що зареєстрована 23.12.2013, ГЕС після капітального ремонту введена в експлуатацію в IV кварталі 2013 року.

Відповідно до пояснень представника позивача, судом встановлено, що по технічним причинам внаслідок виявлення недоліків гідротехнічного обладнання та потреби його заміни ГЕС з 2014 р. до 2018 р. не виробляла електричну енергію в зв'язку з оформленням дозвільних документів. Отже, у цей період Позивач не подавав Відповідачу матеріали для встановлення «зеленого тарифу».

В подальшому Позивачем придбано нове гідротехнічне обладнання (гідротурбіна поворотно-лопатева з фіксованими лопатками ZD680-LH-80 потужністю 88,9 кВт та генератор АИР АИР31588 (90/750) потужністю 90 кВт), яке змонтоване на ГЕС у 2017 р.

Судом встановлено, що 27.12.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго» подало заяву №27/12-2 щодо коригування потужності ГЕС з 185кВт до 90 кВт, в зв'язку з заміною гідротехнічного обладнання та генератора, до якої, додатково на запити відповідальних осіб НКРЕКП, надано документи, передбачені п. 1.6 Ліцензійних умов, в частині та на підтвердження здійснених змін, а саме: договір купівлі, акт передачі, сертифікат відповідності та паспорт генератора; договір купівлі та митна декларація гідротурбіни.

13.02.2018 товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго» подана заява щодо встановлення «зеленого» тарифу Великозаліснянській ГЕС (а.с.14).

18.02.2018 НКРЕПК наданий лист №1575/21.2/7-18, в якому зазначено, що зміна встановленої потужності Великозаліснянської ГЕС відбулась в результаті її реконструкції, що потребує, зокрема, отримання ТОВ «Компанія Гідроенерго» декларації про готовність обєкта до експлуатації (а.с.15-16).

23.02.2018 (вих.№ 23/02-1), 15.05.2018 (вих.№ 15/05-1), 27.06.2018 (вих № 27/06), 02.07.2018 (вих.№ 2/07), 26.12.2018 (вих. № 26/12-2) товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго» повторно подавались заяви до відповідача про перегляд питання щодо зміни встановленої потужності згідно заяви від 27.12.2017 №27/12-2 (а.с.17, 20, 24, 25, 30).

Також, судом встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго» було ініційовано експертне (будівельно-технічне) дослідження з питання про необхідність отримання позивачем декларації про готовність обєкта до експлуатації, яке виконане судовим експертом ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО УКРСПЕЦБУДЕКСПЕРТИЗА» ОСОБА_4 (експертний висновок №195 від 14.12.2018 р.), і яке 26.12.2018 р. направлено до НКРЕКП (а.с.31-34).

Згідно цього висновку, відповідне технічне переоснащення ГЕС відповідає виду будівельних робіт, що зазначені в п. 16 «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 07.06.2017 № 406.

Однак, заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго» відповідачем до цього часу не розглянуті, що призводить до неможливості експлуатації ГЕС за «зеленим» тарифом.

Позивач вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 4 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», Кабінет ОСОБА_3 України та інші уповноважені органи виконавчої влади в межах повноважень, визначених законом, реалізують державну політику в галузі альтернативних джерел енергії та здійснюють управління нею.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», державне регулювання у сфері альтернативних джерел енергії здійснює Кабінет ОСОБА_3 України чи за його дорученням спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у відповідній сфері в порядку, визначеному законодавством.

Державне регулювання у сфері альтернативних джерел енергії здійснюється шляхом: розроблення, затвердження та запровадження норм, правил і стандартів виробництва, передачі, транспортування, постачання, зберігання і споживання енергії, виробленої з альтернативних джерел; нагляду та контролю за безпечним виконанням робіт на обєктах альтернативної енергетики незалежно від їх форми власності, безпечною експлуатацією енергогенеруючого обладнання та за режимами передачі і споживання енергії; нагляду та контролю за додержанням вимог технічної експлуатації на обєктах альтернативної енергетики незалежно від їх форми власності, технічної експлуатації енергетичного обладнання обєктів, підключених до обєднаної енергетичної системи України; встановлення тарифів на електричну енергію, вироблену на обєктах альтернативної енергетики, а також на теплову енергію, видобуту з альтернативних джерел; всебічного заохочення і підтримки науково-дослідницьких, дослідно-конструкторських робіт, діяльності винахідників і раціоналізаторів, спрямованих на розвиток виробництва та використання альтернативних джерел енергії.

Так, за визначенням статті 1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», "зелений" тариф - спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на обєктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями)

Частиною 1 статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», закріплено, що "зелений" тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на обєктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Частиною 10 статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» встановлено, що "зелений" тариф для субєктів господарювання, які експлуатують мікро-, міні- або малі гідроелектростанції, встановлюється на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року, помноженого на коефіцієнт "зеленого" тарифу для електричної енергії, виробленої відповідно мікро-, міні- або малими гідроелектростанціями.

Зокрема, коефіцієнт "зеленого" тарифу для електричної енергії, виробленої мікрогідроелектростанціями, для об'єктів або його черг / пускових комплексів, введених в експлуатацію з 01.04.2013 по 31.12.2014, встановлюється на рівні: 3,60.

Відповідно до частини 14 статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» підтвердженням факту та дати введення в експлуатацію обєкта електроенергетики, у тому числі черги будівництва електричної станції (пускового комплексу), що виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), є виданий уповноваженим органом сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом обєкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, або зареєстрована відповідно до законодавства декларація про готовність обєкта до експлуатації.

Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи Декларації про готовність обєкта до експлуатації (зареєстровано 23.12.2013) ГЕС була введена в експлуатацію в IV кварталі 2013 року (а.с.12-13).

Згідно п.п. 2, 3 п. 2.3. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП N 309 від 22,03.2017 (далі - Ліцензійні умови), при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен повідомляти НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, у строк не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін. Ліцензіат повинен провадити ліцензовану діяльність виключно з використанням засобів провадження господарської діяльності, які зазначені в документах, що додаються до заяви про отримання ліцензії (з урахуванням змін до них, поданих ліцензіатом до НКРЕКП)

Оскільки товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго» було змінено гідротехнічне обладнання, внаслідок чого змінились потужності ГЕС, позивачу необхідно було повідомити відповідача про дані зміни, в звязку з чим було подано 27.12.2017 заяву щодо коригування потужностей.

Однак, суд приймає до уваги доводи позивача в частині того, що роботи з заміни гідротехнічного обладнання (з тимчасовим влаштуванням робочої спеціалізованої площадки) не підпадають під визначення реконструкції згідно вимог ДБН А.2.2-3-2014, так як не передбачали перебудову ГЕС зі зміною його геометричних розмірів та/або функціонального призначення і прямо передбачені як такі, що не відносяться до будівельних робіт, які потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, що не зобовязувало позивача отримувати ТОВ «Компанія Гідроенерго» декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Тому, суд вважає, що товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго», відповідно до норм чинного законодавства, мало право звернутись до відповідача щодо встановлення «зеленого тарифу» після проведення відповідних робіт і повідомлення про них відповідача.

Судом встановлено, що 13.02.2018 у відповідності до вимог Порядку встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу на електричну енергію для суб'єктів господарської діяльності та приватних домогосподарств, затвердженого постановою НКРЕ від 02.11.2012 року №1421 (у редакції постанови НКРЕ від 14.03.2013 року №251) товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Гідроенерго» подана заява щодо встановлення «зеленого» тарифу Великозаліснянській ГЕС.

Відповідно до п. 2.2. 2.3. Порядку встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу для суб'єктів господарської діяльності, затвердженого постановою НКРЕ від 02.11.2012 № 1421, у разі надання неповного пакета документів заява щодо встановлення "зеленого" тарифу не розглядається, про що НКРЕКП повідомляє заявника у письмовій формі у 5-денний строк та повертає їх заявнику. В іншому випадку - матеріали такої заява протягом 30 календарних днів з дня її надходження подається на засідання НКРЕКП, яка приймає рішення щодо встановлення або відмови у встановленні "зеленого" тарифу суб'єкту господарювання, про що заявник письмово повідомляється протягом 5 робочих днів з дня прийняття такого рішення.

Таким чином, суд зазначає, що рішення про встановлення «зеленого» тарифу згідно заяви позивача від 13.02.2018, відповідно до норм чинного законодавства, відповідач мав прийняти не пізніше ніж у березні 2018 р.

Крім того, суд приймає до уваги та погоджується з доводами позивача стосовно того, що твердження Відповідача, що діючим законодавством не передбачено встановлення «зеленого» тарифу за минулий період, було б слушним, якби правовідносини сторін здійснювались у порядку та строки, передбачені законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2018 по справі №826/3295/15.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача в частині того, що питання встановлення «зеленого» тарифу є його дискреційним повноваженням. Оскільки, у позові вказана вимога сформульована саме зобов'язально, тобто не суд встановлює такий тариф, а рішення про це відповідно до Закону України «Про альтернативні джерела енергії» має прийняти саме Відповідач.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_3 Європи № К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Під поняттям дискреційних повноважень слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб'єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов Відповідач зобов'язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов'язати до цього в судовому порядку. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 11.04.2018р. у справі№806/2208/17.

У даній справі, ст. 9"1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», Порядок встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу для суб'єктів господарської діяльності, затверджений постановою НКРЕ від 02.11.2012 № 1421, імперативно визначені порядок та умови встановлення "зеленого" тарифу, формули визначення його коефіцієнту. Врегульовані і умови залишення заяви без розгляду заяви (повернення заявнику) або відмови у встановленні "зеленого" тарифу. Якщо такі умови відсутні, регулятор повинен встановити "зелений" тариф.

Таким чином, повноваження щодо встановлення "зеленого" тарифу і порядок його реалізації передбачає лише один вид правомірної поведінки відповідного органу -встановити "зелений" тариф за визначеними Законом умовами та формулою або не встановити (відмовити). Тобто, за законом у Відповідача немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями в цій частині, тому відповідне повноваження не є дискрецією (вільним розсудом) Відповідача.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідач не надав жодних доказів, які спростовують встановлені судом обставини у даній справі.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновок, що адміністративний позов належить до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 3842,00 грн., які підлягають присудженню на користь останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 162, 163 КАС України, суд, -

в и р і ш и в

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" (вул. Радянська, 42 А, м.Олександрія, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28002, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (вул. Смоленська, 19, м. Київ 57, 03057, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо не внесення змін до ліцензійних даних товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" в частині зміни встановленої потужності, в зв'язку з заміною гідротехнічного обладнання та генератора Великозаліснянської гідроелектростанції, згідно заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" від 27.12.2017 №27/12-2.

Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг встановити «зелений» тариф на виробництво електричної енергії Великозаліснянською гідроелектростанцією товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" відповідно до Закону України «Про альтернативні джерела енергії», з 1 квітня 2018 року та коефіцієнтом "зеленого" тарифу з урахуванням введення в експлуатацію Великозаліснянської гідроелектростанції 23 грудня 2013 р.

Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Гідроенерго" з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг судовий збір у сумі 3842,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Дата складання та підписання рішення в повному обсязі 15 березня 2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_5