Справа № 472/116/19
Суддя: Кучерявенко С. С.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/116/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Кучерявенко С.С.,

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 смт. Веселинове адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора служби реагування патрульної поліції Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

18.01.2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Веселинівського районного суду з позовом до інспектора служби реагування патрульної поліції Веселинівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 01.01.2019 року дотримуючись правил дорожнього руху він керував транспортним засобом марки "Nissan Maxima", державний номерний знак НОМЕР_1 з с. Звенигородка Веселинівського району до смт Веселинове.У цей час його було зупинено інспектором поліції Веселинівського відділення Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 нібито через те, що він рухався по автодорозі без ввімкнутих денних ходових вогнів чи ближнього світла фар та не був пристебнутий паском безпеки.

Крім того, інспектор вимагав пред'явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкової цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував і зупинка була безпідставною, тому на вимогу інспектора він надав лише водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки вирішив, що поліс обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ інспектор вимагає незаконно.

Про наявність даних постанов він дізнався 12.01.2019 року, коли на його адресу від Веселинівського ВП надійшов лист з постановами.

Окрім того, при винесенні постанов його не ознайомлено з правами ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням та даний факт є підставою для скасування постанов.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в тому ж обсязі і з тих же підстав і зокрема зазначив, що правил дорожнього руху не порушував, інспектор при винесенні постанов не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні даних правопорушень та відповідачем по справі йому права не роз"яснювались.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 01.01.2019 року рухаючись на службовому автомобілі поза межами населеного пункту на автодорозі Веселинове - Звенигородка був зупинений транспортний засіб марки "Nissan Maxima" державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався в напрямку смт Веселинове без ввімкнутих денних ходових вогнів чи ближнього світла фар під керуванням водія ОСОБА_2.

Окрім того, на вимогу надати поліс обов'язково страхування водій відмовився та не був пристебнутий паском безпеки. Від отримання даних постанов відмвився. Вважає, що постанови понесені відповідно довимог чинного законодавства та позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив покази відповідача та зазначив, що дійсно останнім не було роз"ясненно права ст. 268 КУпАП позивачу.

Заслухавши пояснення позивача, відповідач, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесених постановах відсутні.

Згідно з обставинами оскаржуваних водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки "Nissan Maxima", державний номерний знак НОМЕР_1 з с. Звенигородка Веселинівського району до смт Веселинове без ввімкнутих денних ходових вогнів чи ближнього світла фар, не був пристебнутий паском безпеки та на вимогу поліцейського відмовився надавати поліс обов"язкового страхування.

Інспектором Яворським Б.П. 01.01.2019 року було винесено постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 894441, за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, ДПО18 № 8944412, за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривня, ДПО18 № 8944413 за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штоафу у розмірі 425 гривень.

За вимогами п. 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання

Відповідно до постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі не були відібрані пояснення у позивача, не було здійснено відібрання показів свідків, не роз»яснено позивачу його права визначеними ст. 268 КУпАП, також не роз»яснено позивачу час та місце розгляду справи та хто розглядає справу, крім того, відповідач в судовому засіданні зазначив, що позивачу було роз"ясненно тільки право на оскарження даних постанов в десятиденний термін, що призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 у справі N 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122,121,126 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що інспектор не мав права на місці вчинення адміністративного правопорушення виносити оскаржувані постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 894441, за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, ДПО18 № 8944412, за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривня, ДПО18 № 8944413 за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штоафу у розмірі 425 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Посадовою особою патрульної поліції до постанов про накладення адміністративного стягнення не додано доказів, які б підтвердили факт вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, а самі по собі постанови ДПО18 № 894441, ДПО18 № 894442, ДПО18 № 894443 від 01.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення не підтверджує факту вчинення правопорушень а тому, суд приходить до переконання, що вина позивача не доведена, отже постанови справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 необхідно скасувати, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 19, 241 - 246, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 про скасування постанов в справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 894441 від 01.01.2019 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 894442 від 01.01.2019 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_2.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 894443 від 01.01.2019 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.03.2019 року.

Суддя Веселинівського районного

суду Миколаївської області ОСОБА_5