Справа № 540/129/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/129/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом'якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податковової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 28525-23 від 29.06.2016 р.,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з адміністративним позовом до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, Новокаховська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 28525-23 від 29.06.2016 р., яким позивачу визначено грошові зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що податкове повідомлення-рішення від 29.06.2016 р. № 28525-23 отримано 16.11.2017 у Новокаховській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області за телефонним викликом інспектора, тобто, після 01 липня 2016 року, що є порушенням вимог пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України. Крім того, об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких не минуло п'яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 1 січня податкового (звітного) року, що складає у 2016 році 1033500 грн. Відповідно до розрахунку вартості з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, середньоринкова вартість легкового автомобіля марки Volkswagen Touareg, 2015 року випуску, 3,0 внутрішнього згорання, дизель становить 887746,57 грн. Оскільки середньоринкова вартість автомобіля не перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати (у 2016 році - 1033500 грн.), то він не є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 позов ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 № 28525-23 задоволено. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 залишено без змін.

Надалі, постановою від 17.10.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду.

16.01.2019 матеріали по справі надійшли до суду першої інстанції.

Повторним автоматичним розподілом судової справи між суддями справу перерозподілено на суддю Хом'якову В.В.

Ухвалою суду від 21.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та призначено судове засідання на 18.02.2019.

13.02.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому його представник просив відмовити у задоволені позову. В своєму відзиві відповідач зазначає, що за приписами пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року №909-VIII (надалі - Закон 909-VIII), що набув чинності з 01.01.2016 року, об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66, п.3 якої визначено, що джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів). Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки перемикання передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) ДП "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку України (п.4 Постанови). Встановлення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до обєктів оподаткування транспортним податком проводить винятково Мінекономрозвитку України. Мінекономрозвитку відповідно до Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Так, Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата, станом на 01.01.2016, визначена у розмірі 1378,00 гривень, а відповідно середньоринкова вартість становить: 1378 грн х 750 = 1033500 гривень. На підставі автоматизованої інформаційної системи "Податковий блок" до відповідача надійшла інформація про те, що позивач є власником легкового автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 2967 куб. см., 2015 року випуску. Відповідно до Порядку визначення середньоринкової вартості автомобілів, мотоциклів, мопедів, середньоринкова ціна транспортного засобу позивача становить 1043674,73 гривень (з розрахунку: 1683346,35 X (62/100) X (1±(0/100) та він підпадає під об'єкт оподаткування, з якого належить сплачувати транспортний податок. Вказана інформація, згідно ст. 267 ПК України, стала підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 №28525-23.

У судовому засіданні 18.02.2019 судом оголошувалась перерва до 13.03.2019.

25.02.2019 представник третьої особи електронною поштою надіслав до суду пояснення, в яких зазначив, що відповідно до інформації середньоринкова вартість легкового автомобіля Volkswagen Touareg з обємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач до 2 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року. Також, представник повідомив, що через відсутність даних про фактичний пробіг автомобіля у 2016 році, надати конкретну інформацію щодо його середньоринкової вартості немає можливості. Крім того, представник вказав, що розрахована за допомогою калькулятора середньоринкова вартість легкового автомобіля Volkswagen Touareg обємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач, 2015 року випуску з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів (додаток 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403) становила 1042450,45 гривень (з ПДВ).

06.03.2019 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції. З урахуванням святкових днів, суд був позбавлений можливості розглянути дану заяву по суті до 13.03.2019 з урахуванням місця знаходження третьої особи.

13.03.2019 від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника. Представник зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить задовольнити.

13.03.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Проти позову представник зазначив, що заперечує.

Представник третьої особи у судове засідання 13.03.2019 не прибув, в своїх письмових поясненнях просив розгляд справи провести без участі представника Мінекономрозвитку.

Пунктом 10 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні документи та матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 731505 належить легковий автомобіль марки Volkswagen Touareg (загальний легковий універсал - В), реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2015, чорного кольору, об'єм двигуна 2967 куб. см, дата першої реєстрації 30.12.2015.

29.06.2016 Новокаховською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області винесене податкове повідомлення-рішення № 28525-23, яким позивачу нараховано суму грошових зобов'язань з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення згідно наданого відповідачем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення було направлено позивачу 24.10.2016 та повернулося до контролюючого органу 25.11.2016 з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Позивачем отримано це податкове повідомлення-рішення 16.11.2017 в Новокаховській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області та 28.11.2017 оскаржено до ГУ ДФС у Херсонській області.

Рішенням ГУ ДФС у Херсонській області від 11.12.2017 № 1353/ФОП/21-22-10-01-06 скаргу залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку на оскарження.

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 позов ОСОБА_1 до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 № 28525-23 задоволено, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 залишено без змін. Постановою від 17.10.2018 Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду. Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зробив висновок, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про незаконність податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 № 28525-23, оскільки висновки судів були зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи. Касаційний суд звернув увагу, що підставою для прийняття Новокаховською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля. Між тим, касаційний суд вказав, що таку інформацію матеріали справи не містять, а тому впевнитись у наявності підстав у податкового органу для прийняття податкового повідомлення-рішення неможливо. Як висновок, судами неповно з'ясовані обставини, що входять до предмета доказування при розгляді судом цього адміністративного позову, і тому касаційний суд, відправляючи матеріали справи на новий розгляд потребує встановлення обставин про вартість автомобіля позивача та про те, чи були враховані податковим органом та чи підтверджуються належними та допустимими доказами усі обов'язкові для здійснення розрахунку складові (марка, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач, пробіг легкового автомобіля), передбачені статтею 267 Податкового кодексу України.

Відтак, надаючи оцінку правомірності податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 за № 28525-23 при новому розгляді, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п.7.3 ст. 7 ПК України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон №71-VIII) було запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Згідно із п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України, в редакції Закону №71-VIII, місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Отже, встановлення податку на майно, зокрема в частині транспортного податку, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Згідно п.п. 12.3.1, 12.3.2., 12.3.3. ст. 12.3. ст. 12 ПК України, встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному Податковим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні ст. 7 ПК України з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII ПК України для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно зі статтею 267 ПКУ, платниками транспортного податку стали фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (підпункт 267.1.1).

Спочатку об'єктом оподаткування законодавець визначив легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мали об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. В подальшому Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 № 909-VII, що набрав чинності 01.01.2016 пункт 267.2.1. було викладено в такій редакції: "267.2.1. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті".

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 "Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів" Мінекономрозвитку:

- розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

- забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 року складав 1378,00 грн., отже, об'єктом оподаткування транспортним податком на 2016 рік були легкові автомобілі вартістю понад 1033500 грн. (1378 грн. х 750 = 1033500 грн.).

Відповідачу надійшла інформація про те, що 30.12.2015 позивач став власником легкового дизельного автомобіля Volswagen Touareg, 2015 року випуску, з об'ємом циліндрів двигуна 2967 куб.см. Вказана інформація, згідно ст. 267 ПК України, стала підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до Порядку визначення середньоринкової вартості автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні;

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Згідно інформації з офіційного сайту Мінекономрозвитку показник "Цн" становить 1531603 грн.

У відповідності до Постанови №66 показник "Г" = 74. Відповідно до примітки в додатку 2 до Порядку показник "Гк" визначається у тому випадку, якщо фактичний середньорічний пробіг відрізняється від нормативного на більше ніж на 2 тис. кілометрів.

У зв'язку з відсутністю відомостей про фактичний пробіг транспортних засобів та в зв'язку з тим, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено порядку збирання чи отримання від власників транспортних засобів такої інформації, тому при розрахунку "Сер" береться нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів затверджений Постановою № 66, який становить 27 тис. кілометрів.

В своїх поясненнях № 2431-03/43 від 22.02.2019 Мінекономрозвитку вказало, що розрахована за допомогою Калькулятора середньоринкова вартість легкового автомобіля Volkswagen Touareg обємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, автоматичною коробкою переключення передач, 2015 року випуску з урахуванням нормативного середньорічного пробігу 27 тис. кілометрів (додаток 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403) становить 1042450,45 гривень (з ПДВ), що станом на 2016 рік, перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати з розрахунку за формулою (1033500 грн.).

Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що, всупереч положенням ч.1 ст. 77 КАС України, позивачем не надано доказів пробігу транспортного засобу станом на 01.01.2016, які б у разі наявності могли покращити, в розрізі розрахунку формули середньоринкової вартості легкового автомобіля, доказову базу саме позивача.

Також сторонами не надано доказів визнання неконституційними норми Податкового кодексу України, які регулюють транспортний податок.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи та чинних положень ст. 267 ПУ України, позивач, як власник транспортного засобу з роком випуску до 5 років та середньоринковою вартістю понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 року, зобов'язаний сплатити до бюджету транспортний податок в розмірі 25000,00 грн., оскільки транспортний засіб, який знаходиться у його власності відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України, є об'єктом оподаткування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 25000,00 грн. є правомірним, а тому підстави для його скасування у суду відсутні.

Той факт, що відповідачем був порушений строк формування податкових повідомлень-рішень (не до 1 липня, а пізніше) є порушенням, але не є беззаперечною підставою скасування податкових повідомлень-рішень, які в цілому узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятого на їх підставі рішення, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати, у зв'язку із відмовою у задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 березня 2019 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 111031102