Справа № 1840/3017/18
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.Справа № 1840/3017/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Бегунц А.О.

секретарі судового засідання: Жданюк Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 1840/3017/18 (головуючий І інстанції: Прилипчука О.А., повний текст складено 25 жовтня 2018 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобізнесальянс" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергобізнесальянс", звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.02.2018 № та №.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 рокупозов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 28.02.2018 р. № та №.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийнято з порушенням норм матеріального права та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові. Апелянт наголошує на тому, що ними в належний та передбачений п.79.2 ст.79 ПК України був спрямований на адресу позивача наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки, а тому податкові повідомлення-рішення від 28.02.2018 № та № є законними та обґрунтованими.

З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в звязку з чим, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Колегія суддів вважає, що розгляд справи за можливо здійснити та ухвалити судове рішення у відсутності сторін, явка яких обовязковою не визнавалась. При чому, колегія суддів наголошує на тому, що з огляду на предмет та характер спірних правовідносин, відсутня додаткова необхідність встановлювати фактичні обставини справи, які фактично не є спірними в межах справи. Основним спірним питанням є надання належної правової оцінки таким відносинам з точки зору правильності правотлумачення та застосування норм матеріального права до таких відносин. У призначений час, технічної можливості призначити та провести розгляд справи в режимі відеоконфереції можливості та необхідності не було.

Стороною позивача надані письмові пояснення стосовно заперечення проти скарги та надані суду судові рішення Верховного Суду за період 20018 року, якими вирішені справи та надані правові висновки, що узгоджуються із правовою ситуацією в межах цієї справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги відповідно до ст.308 КСА України, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 23.01.2018 року начальником Головного управління ДФС у Сумській області прийнято наказ №149 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Енергобізнесальянс" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 р. по 31.05.2017 р.» (а.с. 18).

08 лютого 2018 року за результатами перевірки відповідачем складено акт №798/18-28-14-05-20/37785653/24 (а.с. 18, 92-121). Так, в акті перевірки встановлено наступні порушення:

- занижено податок на додану вартість на загальну суму 1859698 грн., у т.ч.: січень 2017 р. - 135865 грн., лютий 2017р. - 501206 грн., березень 2017 - 89950 грн., квітень 2017 р. - 604428 грн., травень 2017р. - 528249 грн.;

- завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації з ПДВ за травень 2017 року) сумі 519747 грн.

28 лютого 2018 року за наслідками виявлених порушень податковим повідомленням-рішенням №, позивачу донараховано податкового зобов'язання у сумі 1859698 грн. та нараховано штрафних фінансових санкцій у сумі 929849 грн. (а.с. 11).

28 лютого2018 року податковим повідомленням-рішенням №000781405 позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 519747 грн. (а.с. 12).

28лютого2018 року контролюючим органом в порядку ст. 42 ПК України, направлено ТОВ "Енергобізнесальянс" рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 28.02.2018 №3925/10/18-28/14-05-11 прийняті податкові повідомлення-рішення від 28.02.2018 № № за результатами позапланової невиїзної перевірки, які були отримані позивачем 14.03.2018.

Позивачем було оскаржено вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України.

Згідно відповіді від 14.05.2018 року №6836/к/99-99-11-01-0125 Державної фіскальної служби України за результатами розгляду скарги позивача, скаргу позивача повернуто скаржнику у зв'язку з не підтвердженням повноважень особи, якою була видана довіреність представнику підприємства (а.с. 46-48).

Здійснюючи апеляційний перегляд рішення, надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Статтею 79 Податкового кодексу України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Зокрема, пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За правилами пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, в той же час станній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції зроблений правильний висновок, що сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об'єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, щоб мати можливість скористатися своїх законним правом на подання необхідних документів, що стосується предмету самої перевірки.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Як правильно зазначено судом, що як буквальне тлумачення п.79.2 ст.79 ПК України, так і системне тлумачення приписів Податкового кодексу України виключають можливість проводити документальну позапланову невиїзну перевірку без надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, що мало місце у спірних відносинах.

Такі висновки суду першої та апеляційної інстанції цілком узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05.05.2018 по справі № 810/3188/17, від 18.04.2018 по справі № 804/2230/15, від 14.03.2018 по справі № 808/1084/16, від 16.01.2018 по справі № 826/442/13-а, а також правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 27.01.2015 по справі № 21-425а14.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судами, що копія вказаного наказу разом з повідомленням про дату початку та місце проведення перевірки № 24/10/18-28-14-08 від 23.01.2018 направлені відповідачем рекомендованим листом № 479 на адресу місцезнаходження позивача, а саме: 40007, м. Суми, вул. Черкаська, б. 1 та вручені останньому 15.02.2018 (а.с.69).

Зазначені обставини встановлені постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 по справі №818/809/18 за позовом ТОВ "Енергобізнесальянс" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання дій протиправними. Такі обставини не спростовані відповідачем і під час розгляду цієї справи.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на обставини вручення позивачу повідомлення про проведення перевірки та копії наказу вже після проведення перевірки, що позбавило його можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, суд приходить висновку про проведення відповідачем перевірки без наявності на те правових підстав.

Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення не може бути визнане правомірними.

Недоведеність податковим органом правомірності прийняття спірних податкових повідомлень рішень доводить протиправність визначення податкових зобовязань, і як наслідок цього безпідставність застосування штрафних санкцій.

Доводи того, що суд першої інстанції не надав оцінки самій суті виявлених порушень позивачем, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують правильності прийнятого рішення. На думку колегії суддів відсутні підстави для надання оцінки щодо наявності або відсутності порушень з боку платника податків, тому як не виключена можливість її доведення за умов виконання усіх умов законодавства.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. ч.6 ст.12, 23, 31, 33, 90, 257, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року по справі № 1840/3017/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

У повному обсязі складена 15.03.2019 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3