Справа № 820/1188/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.Справа № 820/1188/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Тацій Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Мар'єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 16.10.18 року по справі № 820/1188/18

за позовом ОСОБА_1

до Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області , Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправними та скасування наказів, стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Донецькій області від 31 серпня 2017 року № 1575 про звільнення позивача; визнати протиправним та скасувати наказ від 31.08.2017 №413 о/с в частині, що стосується звільнення позивача, визначення вислуги років та надмірно використаної відпустки; поновити позивача на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області у спеціальному званні капітана поліції з 01 вересня 2017 року; стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області та Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.09.2017.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1, неп погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу , вважає рішення незаконним та необґрунтованим, вказує , що суд не звернув увагу на те, що його звільнено за передачу наркотичних засобів громадянинові з метою відкриття кримінального провадження та штучного підвищення результатів роботи, а також скоєнні вчинку, який негативно впливає на імідж і репутацію Національної поліції України. Крім того, підставою для звільнення вказано реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Інформація у висновку службового розслідування про передачу наркотичних засобів сторонній особі з метою відкриття кримінального провадження та штучного підвищення результатів роботи ґрунтується на змісті інформації про відкриття кримінального провадження, складеної у рамках проведення посадового розслідування відповідного кримінального провадження. У висновку не йдеться про вчинення ним дій, які не охоплюються об'єктивною стороною злочину, передбаченого частиною другою статті 365 КК України. Таким чином, перевищення службових повноважень, про які стверджується у висновку службового розслідування, полягають у вчиненні злочину, вина у скоєнні якого може встановлюватися лише судом в рамках кримінального провадження. Вважає , що висновки Комісії про встановлення в діях ОСОБА_1 грубого порушення службової дисципліни, яке за своїм змістом збігається із ознаками кримінального правопорушення, та які обґрунтовано копіями матеріалів кримінального провадження на стадії розслідування, є передчасними, адже притягнення до дисциплінарної відповідальності особи не може передувати доведеності її винуватості вироком суду, який набрав законної сили, або іншому остаточному рішенню суду, яке ґрунтується на досліджених в належному процесуальному порядку доказах. Отже, єдиним належним доказом вчинення ним дій, які є об'єктивною частиною злочину, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, може бути виключно обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили, а не висновки службового розслідування, а інформація у висновку службового розслідування не є допустимим доказом у наведеній адміністративній справі. Вважає , що твердження у наказі від 31 серпня 2017 року № 1575 про вчинення дій, які є об'єктивною частиною злочину, передбаченого частиною другою статті 365 КК України, порушують презумпцію невинуватості, встановлену Конституцією. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 , ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вказує , оскаржувані накази були винесені через вчинення позивачем проступку, що порочить його як працівника поліції, і є несумісним з подальшим перебуванням в органах Національної поліції, тобто винесені у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, за наявністю підстав, передбачених Дисциплінарним статутом ОВС. Також, вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які були об'єктивно непереборними, на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, а тому позовна підлягає залишенню без розгляду.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що позивач з 20.12.2006 по 06.11.2015 проходив службу в ОВС, а згодом, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", з 07.11.2015 призначений до несення служби в лавах поліції.

В період проходження позивачем служби в поліції, начальником ГУ НП в Донецькій області 31.08.2017 було підписано наказ №1575 "Про грубе порушення службової дисципліни окремим працівниками Покровського ВП ГУНП в Донецькій області та покарання винних", яким, за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог п.п.1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п.1.3, 1.4 розділу 1 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 1111.2010 №550, п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилось у передачі наркотичних засобів ОСОБА_2 з метою відкриття кримінального провадження та штучного підвищення результатів роботи, а також скоєнні вчинку, який негативно впливає на імідж і репутацію Національної поліції України, дільничного офіцера поліції СП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1, звільнено зі служби в Національній поліції після закінчення тимчасової непрацездатності .

При цьому, прийняттю вказаного наказу передувало проведення службового розслідування за фактом відкриття прокуратурою Донецької області кримінального провадження №0000163, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, зокрема, щодо ОСОБА_1

Зазначене службове розслідування було призначено наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 20.07.2017 №1339 .

За результатами проведення службового розслідування складено висновок від 11.08.2017.

У висновку службового розслідування встановлено, що у березні 2017 року, зокрема, ОСОБА_1, разом зі своїми співробітниками придбавав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 4,01 гр. 21.03.2017 приблизно о 09:53 год., ОСОБА_1, разом з іншими працівниками поліції, перебуваючи у приміщені дільничного пункту поліції, розташованого за адресою: Донецька область, м. Покровськ, пр. Шахтобудівників, буд. 14, з метою штучного підвищення показників роботи, передали канабіс гр. ОСОБА_3 для подальшого притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

20.07.2017 ОСОБА_1 було затримано на підставі ст. 208 КПК України слідчим прокуратури Донецької області.

21.07.2017 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних порушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. 21.07.2017 ухвалою Краматорського міського суду ОСОБА_1П було обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Під час службового розслідування ОСОБА_1, на підставі ст. 63 Конституції України, від надання письмових пояснень відмовився.

Також , у висновку службового розслідування встановлено, що причинами та умовами вказаної події стали: особиста недисциплінованість, зокрема, дільничного офіцеру поліції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1, грубе порушення ними п.п. 1,2 ч. 1 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п. 1.3, 1.4 розділу І Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ, затверджу наказом МВС України від 11.11.2010 № 550, п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у передачі наркотичних засобів ОСОБА_3 з метою відкриття кримінального провадження та штучного підвищення результатів роботи, а також скоєнні вчинку, який негативно впливає на імідж і репутацію Національної поліції України.

Враховуючи зазначене, уповноважені на проведення службового розслідування посадові особи вважали б за вказаних обставин, дільничного офіцера поліції СП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити з органів Національної поліції України після закінчення тимчасової непрацездатності.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем до матеріалів справи надано копію пояснень, в яких позивач відмовляється від надання пояснень, керуючись положеннями ст. 63 Конституції України, копію наказу про відсторонення від виконання службових обов'язків, зокрема, позивача, копії спецповідомлень від 20.07.2017 №2321/12/01-2017, від 25.07.2017 №2347/12/01-2017, копію листа щодо направлення висновку службового розслідування, витяг з ЄРДР №0000163 від 20.07.2018.

Наказ відповідача від 31.08.2018 №1575 "Про грубе порушення службової дисципліни окремим працівниками Покровського ВП ГУНП в Донецькій області та покарання винних", яким останнього притягнуто за порушення дисципліни до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, було реалізовано шляхом видання наказу ГУ НП в Донецькій області від 31.08.2017 №413 о/с "По особовому складу", яким позивача звільнено із служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_1 - дільничного офіцера поліції сектору превенції Покровського відділу поліції з 31.08.2017 .

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що наказ від 31.08.2018 №1575 "Про грубе порушення службової дисципліни окремим працівниками Покровського ВП ГУНП в Донецькій області та покарання винних", яким позивача за порушення службової дисципліни, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби є правомірним та обґрунтованим, оскільки характер накладеного дисциплінарного стягнення відповідає ступеню вини і тяжкості вчиненого позивачем проступку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено Постановою Кабінету ОСОБА_4 УССР від 29.07.1991 року № 114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, який затверджено Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ від 22.02.2006 року № 3460-ІV та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС від 12.03.2013 року № 230.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 3 України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_4 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету ОСОБА_4 України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1, 2 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Крім того, частиною 4 зазначеної статті унормовано, що поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України ( ч.1 ст.8 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобовязаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема, домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоровя; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у звязку з виконанням службових обовязків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобовязаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції ( ч.2 ст. 18 Закону).

Згідно ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність згідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 стаття 64 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено , що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, імя та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обовязки".

Пунктами 10, 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено Постановою Кабінету ОСОБА_4 УССР від 29.07.1991 року № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням. Особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до п. 9 Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію до набрання чинності Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України від 22.04.2006 № 3460-ІV (із наступними змінами).

Так, ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету ОСОБА_4 України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Статтею 7 Статуту унормовано, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України унормовано порядок накладання дисциплінарних стягнень.

За змістом вказаної статті, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Частина 1 статті 15 Дисциплінарного статуту у разі порушення дисципліни особами рядового і начальницького складу в період перебування у відрядженні, відпустці, на відпочинку або в період тимчасової непрацездатності начальник органу чи підрозділу, у межах відповідної території, де вчинено дисциплінарний проступок, уживає заходів щодо його припинення, збирає первинні матеріали та надсилає їх для розгляду за місцем проходження служби порушника.

Наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 ( Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 р. за № 541/23073), затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України ( надалі - Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Підпунктом 2.1 Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Підпункт 2.2.2 пункту 2.1 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Пункти 5.2-5.3 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Абзац 1 пункту 5.4 Інструкції якщо вину особи РНС (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до оскаржуваного наказу підставою для його видання стало порушення позивачем вимог п.п.1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п.1.3, 1.4 розділу 1 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 1111.2010 №550, п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

З цього приводу, колегія суддів звертає увагу, що нормами наведених вище статей Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII передбачено обов'язок поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконання вимог статті 14 Дисциплінарного статуту ОВС з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем, Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 20.07.2017 №1339 призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування відповідачем складено висновок від 11.08.2017, яким встановлено, що причинами та умовами вказаної події стали: особиста недисциплінованість, зокрема, дільничного офіцеру поліції Покровського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_1, що виразилось у передачі наркотичних засобів з метою відкриття кримінального провадження та штучного підвищення результатів роботи, а також скоєнні вчинку, який негативно впливає на імідж і репутацію Національної поліції України .

Висновок службового розслідування був зроблений на підставі встановлених під час його проведення обставин. При цьому, позивачем в ході розгляду справи не спростовано належними та допустимими доказами висновки службового розслідування.

Саме на підставі висновків службового розслідування прийнято оскаржуваний наказ №1575 "Про грубе порушення службової дисципліни окремим працівниками Покровського ВП ГУНП в Донецькій області та покарання винних", яким, за особисту недисциплінованість, грубе порушення вимог п.п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, п.п.1.3, 1.4 розділу 1 Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 11.11.2010 №550, п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №117 .

Зважаючи на викладене, відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби у зв'язку із реалізацією такого стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ винесено у межах повноважень та у спосіб, визначений чинним на момент його прийняття законодавством.

Стосовно доводів апелянта з посиланням на відсутність обвинувального вирок суду щодо нього за результатами розгляду кримінальної справи, яка наразі розглядається в суді та щодо фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, які по суті є тотожними з обставинами, зазначеними у висновку службового розслідування колегія суддів зазначає , що предметом службового розслідування було не вчинення позивачем кримінального правопорушення, а порушення ним службової дисципліни, що не залежить від наявності чи відсутності остаточного вироку суду по кримінальному провадженню, тому такі доводи позивача є безпідставними.

Також, позивач вважає, що висновки відповідача про вчинення ОСОБА_5 адміністративних проступків, суперечать дійсним обставинам, а тому застосоване до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби та реалізація останнього, є необґрунтованими.

Однак , предметом розгляду даної справи не є встановлення обставин наявності або відсутності вини ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення (вищевказане не відноситься до компетенції адміністративного суду), оскільки, спір виник у правовідносинах виник з приводу застосування та реалізації дисциплінарного стягнення.

Ключовими моментами щодо надання оцінки спірним правовідносинам є встановлення обставин скоєння дисциплінарного проступку та дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування, яке передувало виданню спірних наказів.

Позивач намагаючись у судовому засіданні довести протиправність спірних наказів, надавав пояснення про те, що ним не впинялося дисциплінарного проступку, проте відповідачем, в силу приписів ч.2 ст. 77 КАС України, належними та допустимими доказами було доведено вину позивача у порушенні службової дисципліни, що виразилась, по-перше, у порушенні ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, по-друге, у порушенні ст. 18 Закону України Про Національну поліцію та при визначенні виду дисциплінарного стягнення, враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередня поведінка, його ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

При цьому, посилання на пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII відповідно до якого вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, є безпідставним, оскільки позивача звільнено за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону "Про національну поліцію" - у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 07.02.2019року по справі № 820/4024/16 та у постанові від 06.03.2019року по справі 820/7065/16.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються вищенаведеними нормами законодавства та встановленими обставинами.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_4 Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року по справі № 820/1188/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст постанови складено 18.03.2019 року