Справа № 815/5819/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/5819/17

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду, прийняте 04 квітня 2018 року у складі суду судді Марина П.П. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500060/2017/000066/2 від 30.06.2017 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00772 від 30.06.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому з урахуванням уточнень позову (а.с. 95-103) просило суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500060/2017/000066/2 від 30.06.2017 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00772 від 30.06.2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Дунайська імпортна компанія до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500060/2017/000066/2 від 30.06.2017 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00772 від 30.06.2017 року задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000066/2 від 30.06.2017 року. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС № UA500060/2017/00772 від 30.06.2017 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця ДФС звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, а також перевірки документів поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, проте судом першої інстанції вказаним обставинам не була надана належна правова оцінка. Апелянт зазначає, що позивачем у повідомленні №3006-1 не було надано вагомих розяснень стосовно виявлених розбіжностей та не надано додаткових документів. При цьому, на думку апелянта, надання додаткових документів, які вже надавались до Одеської митниці ДФС під час здійснення митного оформлення товарів не можуть розглядатись як додаткові документи в розумінні ч.8 ст. 55 Митного кодексу України (далі МК України).

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.04.2017 р. між TOB Дунайська імпортна компанія (покупець за контрактом) та Фірмою FRUTOPOLIS S.A. (Греція) (продавець за контрактом) укладено зовнішньоекономічний контракт №336/17 (т.1 а.с. 19-27), відповідно до умов п. 1.1 якого продавець зобовязався поставляти, а покупець приймати та оплачувати товар, вказаний у інвойсах, які є невідємною частиною контракту, в порядку та на умовах обумовлених в контракті.

Відповідно до п. 1.2 контракту поставка товару відбувається партіями, кількість кожної партії товару узгоджується сторонами та визначається в Замовленні, наданому Покупцем. Загальна кількість поставленого товару складається з кількості, вказаної в інвойсі по кожній партії товару.

09.06.2017р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до контракту на поставку №336/17 від 27.04.2017 р., відповідно до якої оплата може здійснюватися на таких умовах: або протягом 14 днів з моменту митного оформлення товару, що відображено у електронному повідомленні митниці про прийняття документів; або на умовах 100 % передоплати з боку покупця. Вартість товару зазначається в інвойсі на кожну партію товарів (т.1 а.с. 29-30).

Судом встановлено, що за умовами контракту фірма FRUTOPOLIS S.A. поставила ТОВ Дунайська імпортна компанія партію товару за специфікацією № 35 від 22.06.2017р., а саме: персики свіжі, класу А, у пластикових ящиках 1000 од., на 13 деревяних піддонах, врожай 2017 р., вага брутто 10812 кг, вага нетто 10117 кг, на загальну суму 4147,97 евро, та відповідно 0,41 евро за 1 кг; персики свіжі, класу В, у пластикових ящиках 450 од., на 6 деревяних піддонах, врожай 2017 р., вага брутто 4862 кг, вага нетто 4547 кг, на загальну суму 1227,69 евро, та відповідно 0,27 евро за 1 кг; персики свіжі (OUFO), класу А, у пластикових ящиках 490 од., на 7 деревяних піддонах, врожай 2017 р., вага брутто 5215 кг, вага нетто 4900 кг, на загальну суму 3773,00 евро, та відповідно 0,77 евро за 1 кг (т.1 а.с. 28).

Поряд з цим, судом встановлено, що 01.03.2016 р. між ТОВ Дунайська імпортна компанія та ТОВ Брокерська Експедиційна компанія Атаман-Груп укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів №211/16 (т.1 а.с. 441-43).

На виконання умов зазначеного Договору декларантом ОСОБА_2, з метою митного оформлення товару до митного поста Одеса-порт Одеської митниці ДФС була подана электрона митна декларація №/2017/009796 (т.1 а.с. 44-46), в якій було визначено митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною зовнішньо-економічного контракту №336/17 від 27.04.2017 р., на підтвердження чого позивачем надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 336/17 від 27.04.2017 р.; специфікацію № 36 від 27.06.2017р.; інвойс № 031 від 22.06.2017р.; прайс-лист від 22.06.2017р.; сертифікат походження товару форми EUR.1 № А702745; митну декларацію країни відправлення №17GREX75 від 22.06.2017р. та ін.

Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів митним органом встановлено, що документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме зазначено наступні розбіжності:

1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

2) до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а декларантом подано лише лист від Masiv avto SRL від 22.06.2017 року та рахунок-фактура Masiv avto SRL від 22.06.2017 року, при цьому, у наданих транспортних документах (CMR) наведене підприємство не значиться;

3) згідно поданого інвойсу від 22.06.2017 № 035 вартість товарів становить 9148,66 ЕВРО, що не відповідає сумі попередньої оплаті вказаної в довідці банку №1700503ІІB108449 від 03.05.2017. Таким чином, умови здійснення оплати за товар, наведені в інвойсі, не відповідають умовам здійснення оплати за товар;

4) адреса відправника FRUTOPOLIS S.A. вказана в митній декларації країни відправлення від 22.06.2017 № 17GREX75 відрізняється від адреси вказаної в МД UA500060/2017/009796 та сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 22.06.2017 № A702745.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, позивача зобовязано протягом 10 календарних днів, у відповідності до п. 3 ст. 53 МК України надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) висновки про якість та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також, відповідно до ст. 254 МК України, запропоновано надати переклад копії митної декларації країни відправлення на українську мову та зазначено про можливість за власним бажанням подати додаткові документи (т.1 а.с.16).

30.06.2017 р. позивачем до митного органу направлено повідомлення № 3006-1, згідно якого позивачем зазначено, що усі документи було надано та додатково документи надаватись не будуть (т.1 а.с. 76).

З огляду на неподання позивачем додаткових документів, витребуваних відповідачем, та не надання, як вважає відповідач, вагомих розяснень встановленим розбіжностям, на підставі ч.1 ст.55 МК України, останнім було здійснено коригування митної вартості заявленого позивачем товару та визначено її за резервним методом.

В обґрунтування застосування другорядних методів визначення митної вартості, митний орган зазначив, що з метою забезпечення повноти оподаткування проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару № 1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшім 0,726 USD за 1 кг нетто, ніж заявлено декларантом - 0,56 USD за 1 кг нетто, та по товару №2 0,71 USD за 1 кг нетто, ніж заявлено декларантом - 0,40 USD за 1 кг нетто.

З урахуванням викладеного, при розмитненні імпортованого товару, митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

У звязку з прийнятим рішенням, на підставі ст. 55 МК України, Одеською митницею відмовлено ТОВ «Дунайська транспортна компанія» у прийнятті поданої вантажної митної декларації та митному оформленні товарів, і на підставі виявлених порушень митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 500060/2017/00766 від 30.06.2017 року (т.1 а.с. 15-16).

Не погоджуючись із вказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями МК України.

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року (справа № 21-127а15), від 30 червня 2015 року (справа № 21-591а15), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обовязковою, оскільки з цією обставиною закон повязує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як встановлено колегією суддів, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності, проте відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що позивачем заявлено неповні чи/або недостовірні відомості саме щодо митної вартості заявленого до декларування товару.

Посилання апелянта, як на підставу для невизнання заявленої позивачем вартості декларуємого товару, на те, що в наданих до митного оформлення документах відсутня інформація про такі складові митної вартості, як вартість упаковки, вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на викладене.

Так, відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням.

Відповідно до п. 7.1, 7.2 зовнішньоекономічного контракту №336/17 від 27.04.2017 року товар може постачатися Покупцю у зворотній тарі Покупця, а саме у пластикових ящиках, призначених для транспортування свіжих цитрусових, фруктів та овочів або у тарі Постачальника, призначеної для транспортування свіжих цитрусових, фруктів та овочів. У випадку постачання товару у тарі Постачальника, остання включається у вартість товару та не підлягає поверненню. Обовязок пакування та маркування товару покладається на Постачальника. Такі витрати входять у вартість товару та додатковому відшкодуванню зі сторони Покупця не підлягають.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов зазначеного контракту пакування покладається на постачальника товару - Фірму FRUTOPOLIS S.A. (Греція) та при постачанні товару у тарі постачальника, її вартість включається до ціни товару та не підлягає поверненню. Згідно зовнішньоекономічного договору ціна поставляємого позивачем товару вже включає в себе вартість упаковки та маркування, а тому за правилами ч.10 ст.58 МК України ці складові не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості. Зазначені обставини підтверджуються і наданою позивачем калькуляцією від 22.06.2017 року до контракту № 336/17 від 27.04.2017 року, в якій чітко вказано, що вартість упаковки включена до ціни товару.

Що стосується посилань відповідача на те, що до митного оформлення не надано транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до умов контракту на постачання товару № 336/17 поставка товару здійснюється на умовах FCA, тобто витрати на перевезення здійснюються за рахунок покупця товару. Відповідно складовою митної вартості товару є транспортні витрати.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012 року Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Так, як встановлено колегією суддів, на підтвердження транспортних витрат Покупця, останній надав до митниці наступні документи:

1) контракт на перевезення № 338/17 від 12.06.2017р. укладений між TOB Дунайська імпортна компанія та Компанія Masiv Auvto SRL (Молдова).

Відповідно до п. 6.2.15 перевізник має право на укладення договору з третіми особами для належного і своєчасного виконання взятих на себе зобов'язань за Контрактом. Всі витрати з третіми особами перевізник бере на себе і відшкодування з боку Замовника такі витрати не підлягають (т.1 а.с. 56-65);

2) Договір-заявка № 06-GR від 20.06.2017 року до Контракту № 338/17 від 12.06.2017р., якій містить усі необхідні реквізити для підтвердження вартості товару: реквізити Постачальника та Покупця; найменування товару, його вагу; маршрут перевезення; ставка на перевезення та інші. Рахунок-фактура, якій містить реквізити сторін, суму платежу, назву послуги та Контракт за яким здійснюється сплата, довідка про транспортні витрати (т.1 а.с.72-73).

3) Довідка про транспортні витрати від 22.06.2017 року яка містить відомості про маршрут перевезення та вартість послуг від Постачальника товару до кордону України та від кордону до місця вивантаження товару (т.1 а.с. 74).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість твердження відповідача про ненадання позивачем належних документів щодо підтвердження транспортних витрат.

Що стосується посилань відповідача на те, що згідно поданого інвойсу від 22.06.2017 № 035 вартість товарів становить 9148,66 ЕВРО, що не відповідає сумі попередньої оплаті вказаної в довідці банку №1700503ІІB108449 від 03.05.2017 року, таким чином, умови здійснення оплати за товар, наведені в інвойсі, не відповідають умовам здійснення оплати за товар, судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно з п. 3.1. Контракту на постачання товару оплата за товар може здійснюватися на умовах 100% передоплати, 09.06.2017р. між Постачальником товару та позивачем була укладена додаткова угода № 1 згідно з якою до п. 3.1. Контракту внесені зміни щодо умов оплати, а саме: оплата за товар здійснюється протягом 14 днів з моменту митного оформлення товару.

До митного оформлення декларантом було надано інвойс № 035 від 22.06.2017р. із зазначенням умов оплати - протягом 14 днів з моменту митного оформлення товару, що відображено у електронному повідомлені митниці про прийняття документів. Оплата за поставку товару за цим Інвойсом була здійснена відповідно до умов, зазначених у Додатковій угоді № 1 від 09.06.2017р. (т.1 а.с. 29). Разом з тим, додаткова угода № 1 від 09.06.2017р., надана до Одеської митниці ДФС, не була врахована останньою.

Що стосується посилань відповідача на те, що адреса відправника FRUTOPOLIS S.A. вказана в митній декларації країни відправлення від 22.06.2017 № 17GREX75 відрізняється від адреси вказаної в МД UA500060/2017/009796 та сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 22.06.2017 № A702774, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, відповідно до ч.2 ст.53 МК України. Разом з тим, позивачем надано пояснення щодо зазначення в декларації відправником адреси свого виробництва, на підтвердження чого надано лист підприємства (т.1 а.с. 164-167).

З урахуванням наведеного, твердження митного органу, якими обґрунтовано рішення про коригування митної вартості товару є безпідставними, так як контролюючим органом не доведено існування розбіжностей у числових значеннях митної вартості товару, що унеможливили б визначення митної вартості за ціною контракту, тобто за першим методом.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені МК України, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця. В свою чергу, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем, а тому висновки щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості за допомогою іншого методу є протиправним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500060/2017/000066/2 від 30.06.2017 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00772 від 30.06.2017 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №500060/2017/000066/2 від 30.06.2017 року, визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2017/00772 від 30.06.2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.І. Шляхтицький