Справа № 165/1722/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2683/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Пліша М.А.

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 07 лютого 2019 року (головуючий суддя Василюк А.В., м.Нововолинськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Львівської митниці ДФС України та скасувати постанову про порушення митних правил про накладення адміністративного стягнення №2052/20900/17 від 10 липня 2017 року.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 07 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, з підстав неповного з?ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, мотивуючи тим, що приходячи до висновку, що вона перевищила встановлений ст. 95 МКУ строк доставки автомобіля марки «OPEL VEKTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2, VSN-НОМЕР_1 до органу доходів і зборів призначення, більш ніж на десять діб, суд не дослідив такі важливі обставини справи: чи ввозила зазначений автомобіль на митну територію України та чи подавала при цьому документи на транспортний засіб посадовій особі митниці. Висновки суду ґрунтуються на припущеннях та домислах і не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Так як вона не керувала зазначеним автомобілем, то не подавала і не могла подавати документи на транспортний засіб працівнику митниці, адже під час перетину кордону на митний огляд з автомобіля не виходила, а документи на транспортний засіб та її закордонний паспорт, під час митного огляду, знаходились у водія. Тому не знала і не могла знати як про оформлення водієм ввезення на її ім'я зазначеного автомобіля, так і про обов'язок його доставки до органу доходів і зборів у встановлений ст. 95 МКУ строк. Під час складання протоколу дала письмове пояснення, що 25.05.2016 р. ніякого дозволу на використання паспортних даних не давала, з автомобіля не виходила і нічого не підписувала. Однак, її пояснення не були взяті до уваги під час винесення оскаржуваної постанови, що свідчить про неповноту та необ'єктивність розгляду справи і є самостійною підставою для скасування постанови.

Належним, достатнім та допустимим доказом ввезення нею вказаного автомобіля на митну територію України в режимі «транзит» можуть бути лише копії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування. Відповідно до п. 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби №1118 від 17.11.2005 року, копії одного з таких документів повинні бути у відповідача, адже на підставі таких документів і вносяться відомості до бази даних митниці. Відповідач на підтвердження правомірності своїх дій такого доказу не надав, що свідчить про безпідставне притягнення її до адміністративної відповідальності.

За диспозицією ч. 3 статті 470 МК України відповідальність настає за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також: здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 460 МК України не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом, вчинення порушень митних правил, передбачених ст.470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також: допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 МКУ).

Обставинами, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил, відповідно до ст. 489 МК України, є наступні: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також: з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю (ст. 495 МК України).

Підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності ознак порушення митних правил; 2) необ?єктивність або неповнота провадження у справі або її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичних обставин справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини (ст. 531 МК України).

Відомості про такі обставини мають існувати на час розгляду справи про адміністративне правопорушення і уповноважена на прийняття рішення особа має бути повідомлена про їх існування.

Оскільки вона не ввозила вищезазначеного транспортного засобу на територію України, під час перетину кордону обманом було використано її документи, що стало в подальшому підставою для звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Таким чином, закон визначає протиправну дію (бездіяльність) порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина особи, тобто правопорушення було вчинено нею умисно або з необережності.

Витягом із Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної фіскальної служби України та Програмно-інформаційного комплексу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» стверджується, що при перетині 25.05.2016 року митного кордону автомобілем у графах з адресою водія, яким значиться особа, прізвище та ім'я якої співпадають з її, зазначена не вірна адреса. Означене свідчить, про те, що вона не надавала свої дані самостійно при митному оформленні автомобіля, а хтось зробив це за неї.

З приводу вчинення кримінального правопорушення за обставинами, звернулася в поліцію із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, в її діях відсутня така ознака складу порушення митних правил як вина, оскільки її умисел на порушення митних правил чи протиправна необережність щодо порушення не встановлені.

З огляду на такі обставини вважає, що в її діях відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно- правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Так, відповідно до п. 3 та п. 7 ч. 1 статті 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Враховуючи вищенаведене, та всі наявні по справі докази в їх сукупності, вважає, що протиправність її дій та наявність в цих діях складу порушення митних правил, передбаченого ст. 470 МК України, відповідачем не доведені.

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідач відзив не продав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2017 року державним інспектором митного поста «Угринів» Львівської митниці ДФС України Гнідець Р.М. складено протокол №2052/20900/17 про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, в якому призначено розгляд справи на 10 липня 2017 року. Примірник протоколу, з датою розгляду справи про порушення митних правил був вручений ОСОБА_1 (а.с.6, 7).

Постановою №2052/20900/17 від 10 липня 2017 року в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України - начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. При розгляді справи позивач ОСОБА_1 була присутня, копію постанови отримала 10 липня 2017 року. Грунтовних пояснень щодо неможливості вивезти вищевказаний транспортний засіб у терміни передбачені МК України не надала, про що було зазначено у оскаржуваній постанові. (а.с.4, 5).

Із постанови про порушення митних правил, вбачається, що митним постом «Угринів» Львівської митниці ДФС проводилася перевірка щодо дотримання термінів транзиту транспортного засобу марки «OPEL VEKTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2, VSN-НОМЕР_1, країна реєстрації Республіка Польща, який був ввезений на митну територію України громадянкою України ОСОБА_1

Згідно даних диспетчера ЗМК та пасажирського пункту пропуску, копії витягу з АСМО «Інспектор» вбачається, що ОСОБА_1 дійсно ввезла на митну територію України вищевказаний транспортний засіб з метою особистого користування в режимі транзит (а.с.36, 37).

Станом на 22 травня 2017 року громадянка України ОСОБА_1 не вивезла за межі митної території України транспортний засіб марки «OPEL VEKTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2, VSN-НОМЕР_1, країна реєстрації Республіка Польща.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з чим погоджується колегія суддів, що в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України - начальник управління протидії митними правопорушеннями ОСОБА_3 при винесенні постанови у справі про порушення митних правил №2052/20900/17 від 10 липня 2017 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та притягненні її до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, виходячи з наступного.

За приписами ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з пунктом 1.1. частини 1 розділу III Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118, в разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій особі митного органу, у зоні діяльності, якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, транспортний засіб для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про знаття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні) перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу.

Відповідно до пункту 7 Правил власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Згідно пункту 9 Правил не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Ч.1 ст.381 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХІІ МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Згідно зі ст.95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п'ять діб.

Відповідно до ч.3 ст.470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами частини другої статті 95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається час дії обставин, зазначених у статті 192 МК України. Разом з тим нормами частини першої статті 192 МК України визначено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується факт несвоєчасного вивезення за межі України вищезазначеного транспортного засобу.

Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 за № 1669/21981 (далі - Порядок), яким і визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Пунктом 2 розділу VIII Порядку визначено, що обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових дії особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої події.

Крім того, відповідно до п.5 розділу VIII Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили до завершення строку транзиту не зверталася. Також, позивачем будь-яких відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, до митного органу подано не було.

Колегія суддів також не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що вона не керувала транспортним засобом, а лише була присутньою, як пасажир при перетині кордону, оскільки дане спростовується інформацією про факт перетину позивачкою державного кордону саме цим транспортним засобом та витягами з баз даних.

Не заслуговують на увагу колегії суддів і покликання апелянта на те, що у витязі з АСМО «Інспектор» та даних диспетчера ЗМК наявна помилка щодо місця її проживання, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дана інформацію відсутня у паспорті громадянина України для поїздок за кордон і вносилася до баз зі слів самої ОСОБА_1 Дані обставини не можуть вказувати на відсутність чи то наявність вини особи у вчиненні правопорушення.

Факт звернення ОСОБА_1 у правоохоронні органи не підтверджує, що відносно позивача вчинені злочинні дії, а рішення суду, яке б набрало законної сили не надано, як суду першої так і апеляційної інстанції.

Відповідно ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарі, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншим законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.470 МК України відповідальність настає за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 243, ст.286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 07 лютого 2019 року у справі № 165/1722/17 - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
Н. М. Судова-Хомюк