Справа № 236/418/19
Суддя: Саржевська І. В.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/418/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді- Саржевської І.В.,

за участю секретаря - Олійник С.М.,

позивача- Варв"янського В.В.,

відповідача - Борівського Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальону УВП в Луганській області сержанта поліції Борівського Дмитра Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

04.02.2019 ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Луганській області сержанта поліції Борівського Д.Г. (далі Відповідач, сержант поліції Борівський Д.Г.), в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ВР № 338654 від 18.01.2019.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.01.2019 він перебував в м. Сєверодонецьк, керуючи автомобілем марки FIAT DOBLO, номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Гвардійський, здійснив стоянку біля банку «ПУМБ», де знаходилось декілька автомобілів, зокрема службовий автомобіль патрульної поліції України. Інспектором поліцейської роти № 2 батальйону УПП в Луганській області сержантом поліції Борівським Д.Г. о 11 годині 43 хвилині, щодо позивача була складена постанова про накладання адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.5 статті 122 КУпАП за порушення п. 8.4ґ та п. 15.1 Правил дорожнього руху України. Працівником поліції Борівським Д.Г. було пояснено, що ОСОБА_1 здійснив стоянку на спеціально відведеному місці для стоянки водіїв з інвалідністю, яке позначено дорожнім знаком 5.38 ПДР України «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю», дія якого поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, водії яких є особами з інвалідністю, або перевозять осіб з інвалідністю.

Позивач вважає постанову про накладання адміністративного стягнення протиправною з тих відстав, що свій автомобіль він безпосередньо супротив стовпа з дорожнім знаком 5.8. з табличкою 7.17 не розміщував. Визначити спеціально відведене місце для стоянки осіб з інвалідністю, яке на його думку повинно дублюватися дорожньою розміткою він не мав можливості з підстав покриття асфальтобетонного покриття снігом та відсутністю додаткової таблички 7.2.2. «Зона дії». Будь яких вимірювань і фіксації місця розташування транспортного засобу позивача працівником поліції не проводилось. Розгляд адміністративної справи на місці вчинення адміністративного правопорушення вважає порушенням вимог статті 268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Крім того, суду пояснив, що вважає неналежним доказом відеоматеріал наданий працивниками поліції, який проводився 18.01.2019 року, т.я. його ніхто не попереджав про проведення відеозйомки.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, не зявилися, відзив на позовну заяву не подав. Однак, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі та просить долучити до матеріалів справи в якості доказу відеоматеріал правопорушення ОСОБА_1 .

Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.

Так, згідно ст. 288 ч.1 п.3 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 289 КУпАП, ст. 286 ч.2 КАС України скаргу на рішення (постанову) по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесена 18.01.2019, того ж дня копія постанови вручена водію. Позивач оскаржив постанову до суду 04.02.2019, тобто в строк, передбачений ст.289 КУпАП, ст.286 ч.2 КАСУ.

Як вбачається з постанови серії ВР № 338654, складеної інспектором поліцейської роти № 2 батальйону УПП в Луганській області сержантом поліції Борівськім Д.Г., 18.01.2019 о 11 годині 43 хвилині в м. Сєверодонецьк Луганської області по проспекту Гвардійський ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив стоянку транспортним засобом на місці позначеному дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17, не є особою з інвалідністю, або який перевозить особу з інвалідністю, чим порушив п. 8.4ґ та пп. 15.1 Правил дорожнього руху України, скоїв адміністративне правопорушення , передбачене статтею 122 частиною 5 КУпАП.

Судом встановлено і не заперечується ОСОБА_1 , що автомобіль позивача здійснив стоянку біля відділення банку «Пумб» по проспекту Гвардійській м. Сєверодонецьк Луганської області на стоянці з стовпом з комбінацією дорожнього знаку і таблички, а саме:

- дорожній інформаційно-вказівний знак 5.38 «Місце стоянки», який застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів,

- табличка до дорожніх знаків 7.17 «Особи з інвалідністю», яка означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог ПДР України. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Між тим, відповідачем надано до суду відеоматеріал щодо правопорушення ОСОБА_1 , з якого вбачається, що автомобіль FIAT DOBLO, номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_1 , стоїть безпосередньо біля знаку 5.38 ПДР України "Місце для стоянки" - застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів, з табличкою 7.17 ПДР України "Особи з інвалідністю" - означає, що дія знака 5.38 ПДР України «Місце для стоянки» поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Ч.5 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 (аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: a) у разі вимушеної зупинки на дорозі; б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар; в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; г) на механічному транспортному засобі, що буксирується; ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком Розпізнавальний знак "Діти" «Діти» що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).), 9.10 (разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: a) скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ДТП); б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.), 9.11 (якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: a) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 («в», «г», «ґ») цих Правил; б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті «б» пункту 9.10 цих Правил.) цих Правил.

Вирішуючи питання про належність відеоматеріалу, наданого працівниками поліції, як доказу у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При дослідженні відеоматеріалу, наданого працівниками поліції, судом встановлено, що даний відеоматеріал містить обставини, які мають значення для розгляду справи, а саме відеофіксацію правопорушення вчиненого ОСОБА_1 , під час здійснення якої останній був попереджений працівниками поліції про застосування відеозйомки та у зв`язку з цим, суд визнає відеоматеріал належним доказом у справі.

З пояснень ОСОБА_1 та з відеоматеріалу наданого поліцейським Борівським Д.Г. не вбачається вимушеної зупинки автомобіля FIAT DOBLO, номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не є водієм з інвалідністю або водієм, який перевозить осіб з інвалідністю.

Наведене дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 порушив ПДР України зупинившись безпосередньо біля знаку 5.38 ПДР України "Місце для стоянки" з табличкою з табличкою 7.17 ПДР України "Особи з інвалідністю".

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності є законною та відповідає нормам чинного законодавства.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 порушив ПДР України зупинившись біля знаку 5.38 ПДР України "Місце для стоянки" з табличкою з табличкою 7.17 ПДР України "Особи з інвалідністю", за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ч.5 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 6-15, 241-246, 255, 286, 297, п.10 Перехідних положень КАС України (в редакції Закону України № 2147-УШ від 03.10.2017 ) суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора поліцейської роти №2 батальйону УПП в Луганській області сержанта поліції Борівського Дмитра Геннадійовича про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснорлиманський міський суд Донецької області.

Суддя -