Справа № 804/2669/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 804/2669/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Сколишев О.О.

за участі представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю" КР-Континент" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у справі № 804/2669/18 (суддя І інстанції - Кальник В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " КР-Континент" до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування п. 1.4 рішення ХХХІІ сесії VІІ скликання Кривлрізької міської ради від 28.02.2018 року № 2501, в частині відмови ТОВ " КР-Континент" у внесенні змін до раніше ухваленого рішення міської ради від 12.06.2017 року № 1703 "Про розробку детальних планів території" зі змінами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення XXXII сесії VII скликання Криворізької міської ради від 28.02.2018 року № 2501 «Про відмову в розробці, затвердженні детальних планів територій та наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо впорядкування територій для містобудівних потреб, відведення земельних ділянок та в унесенні змін до раніше ухваленого рішення міської ради», а саме п. 1.4 в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «КР-Континент» у внесенні змін до раніше ухваленого рішення міської ради від 12.06.2017 року № 1703 «Про розробку детальних планів територій» зі змінами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він є власником нерухомого майна на земельній ділянці, стосовно якої в інтересах певної кількості громадян звернувся для розробки детального плану території з подальшою її забудовою як котеджне містечко. Вважав помилковим висновок суду, що у нього як представника громадян - майбутніх власників котеджів не виникає відповідних прав та обов'язків.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2008 року ВМА № 744903 позивач набув право власності на залишені конструктивні елементи, що становлять 9% від питомої ваги цілої будівлі фундаменту від теплиць розміром 56,18х7,32 м, літера «А (ф-т)» та 56,20х7,30 м., літера «Б (ф-т)», розташованих за адресою АДРЕСА_1. (а.с. 37)

Право власності позивача на зазначене нерухоме майно зареєстроване у реєстрі прав власності на нерухоме майно на підставі рішення від 05.02.2009 року, що підтверджується витягом № 21781142 від 05.02.2009 року. (а.с. 36)

Право власності на земельну ділянку, на якій розташований зазначений об'єкт нерухомості, не офомлювалось.

Листом від 05.03.2009 року вих. № 40-01/146 Державне підприємство «Рудоуправління імені Кірова» повідомило ТОВ «КР-Континент», що не заперечує проти відчуження земельної ділянки площею 1,76 га, на якій розташовані споруди колишніх теплиць по АДРЕСА_1 (а.с. 18).

У 2016 році на замовлення позивача ТОВ «НВП Прайд» розробило передпроектні роботи з техніко-економічними показниками площі земельної ділянки під розміщення котеджного містечка з зоною для відпочинку та спорту за адресою: вул. Одеська у Саксаганському районі.

Згідно виписки з протоколу архітектурно-містобудівної ради від 08.02.2017 року № 13/13 радою взято за основу передпроектні роботи з техніко-економічними показниками площі земельної ділянки під розміщення котеджного містечка з зоною для відпочинку та спорту за адресою вул. Одеська у Саксаганському районі. Рекомендовано розробити містобудівну документацію згідно чинного законодавства України т а утворити товариство об'єднаних індивідуальних забудовників. (а.с. 13).

18.04.2017 року між ТОВ «КР-Континент» та громадянами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_1, ОСОБА_16 було укладено договір доручення, відповідно до якого ТОВ «КР-Континент» зобов'язується від імені довірителя вступити замовником містобудівної та землевпорядної документації для будівництва котеджного містечка по вул. Одеська, Саксаганський район, надавати послуги з оформлення земельних відносин, проектування та будівництва житла на земельних ділянках наданих довірителю у власність. (а.с. 19-20).

27.04.2017 року позивач повторно звернувся до міського голови із заявою реєстр. № 541 про надання рішення міської ради про надання згоди на розробку детального плану площі земельної ділянки під розміщення котеджного містечка з зоною для відпочинку та спорту за адресою вул. Одеська у Саксаганському районі. До зазначеної заяви позивачем додано договір доручення від 18.04.2017 року та виписку з протоколу архітектурно-містобудівної ради від 02.02.2017 року. (а.с. 15)

Рішенням Криворізької міської ради від 12.06.2017 року № 1703 «Про розробку детальних планів територій» доручено Управлінню містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому ради організувати розробку детальних планів території, в тому числі і для розміщення котеджного містечка по вул. Одеській в Саксаганському районі на замовлення громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1., ОСОБА_18., ОСОБА_1, ОСОБА_16 (а.с. 11)

14.08.2017 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 0017984 про реєстрацію Обслуговуючого кооперативу «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська».

15.11.2017 року між ТОВ «Кр-Континент» (довіритель) та Обслуговуючим кооперативом «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська» (повірений) було укладено договір доручення б/н, відповідно до кого повірений зобов'язується виступити замовником містобудівної та землевпорядної документації для будівництва котеджного містечка з зоною відпочинку та спорту по вул. Одеська, Саксаганського району, надавати послуги з оформлення земельних відносин, проектування та будівництва житла на земельних ділянках наданих громадянам у власність під індивідуальну забудову.(а.с. 21-22).

16.11.2017 року ТОВ «КР-Континент» та Обслуговуючий кооператив «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська» звернулись до міського голови із заявою вх. № , у якій просили внести доповнення до рішення Криворізької міської ради від 12.06.2017 року № 1703 «Про розробку детальних планів території», а саме:

- в частині назви об'єктів відносно яких розробляються детальні плани, доповнити словами «Розміщення котеджного містечка з метою передачі громадянам земельних ділянок під індивідуальну забудову з зоною відпочинку та спорту»;

- в частині замовників, відповідно до рекомендацій архітектурно-містобудівної ради виконкому Криворізької міської ради, доповнити - Обслуговуючий кооператив «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська». (а.с. 16)

За наслідками розгляду цього звернення рішенням Криворізької міської ради від 20.12.2017 року № 2356 «Про внесення змін до раніше ухвалених рішень міської ради», внесено зміни до рішення від 12.06.2017 року № 1703 «Про розробку детальних планів територій», а саме, змінено в графі «назва об'єкта» пункту 2 додатка назву об'єкта з «Розміщення котеджного містечка» на «Розміщення котеджного містечка (з подальшою передачею для будівництва й обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд)». (а.с. 12)

29.12.2017 року ТОВ «КР-Континет» звернулось до міського голови із заявою вх. № 2223310 про внесення змін до рішення Криворізької міської ради від 12.06.2017 року № 1703 «Про розробку детальних планів території зі змінами згідно рішення від 20.12.2017 року № 2356», а саме:

- змінити в графі «назва об'єкта» пункту 2 додатка назву об'єкта з «Розміщення котеджного містечка (з подальшою передачею для будівництва й обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд)» на «Розміщення котеджного містечка (з подальшою передачею для будівництва й обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд), з зоною відпочинку та спорту»;

- в графі «замовників» доповнити «Обслуговуючий кооператив «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська». (а.с. 17)

Розглянувши зазначений лист, Криворізька міська рада прийняла рішення № 2501 «Про відмову в розробці, затвердженні детальних планів територій та наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо впорядкування територій для містобудівних потреб, відведення земельних ділянок та в унесенні змін до раніше ухваленого рішення міської ради». Згідно витягу з додатка 4 до рішення зазначено причини відмови - не виконані вимоги ст. 134 Земельного кодексу України, а саме: земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах). (а.с. 10)

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з його оскарженням.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме у громадян - замовників розробки детального плану території виникають права та обов'язки за зверненням їх представників, а не у юридичних осіб, зокрема позивача уповноважених на представництво їх інтересів за договорами від 18.04.2017 року та 15.11.2017 року. При цьому суд зазначив, що оскаржуваним рішенням права позивача - юридичної особи ТОВ «КР-Континент» не порушено, оскільки вказане рішення винесено за результатами розгляду звернення фізичних осіб, від імені яких на підставі договору доручення від 18.04.2017 року б/н до Криворізької міської ради звернувся позивач. Також суд першої інстанції послався на те, що земельна ділянка під нерухомим майном, належним позивачу, та земельна ділянка, стосовно якої планується розробити детальний план забудови території не співпадають.

Суд апеляційної інстанції вважає правильним такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.

Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Абзацом першим частини 1 статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Вимогами частини 1 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території визначений Порядком розроблення містобудівної документації затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 року № 290 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 4.1 розділу IV Порядку рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Відповідно до пункту 4.8 розділу IV Порядку детальний план території розробляється для територій житлових районів, мікрорайонів, кварталів нової забудови, комплексної реконструкції кварталів, мікрорайонів застарілого житлового фонду, територій виробничої, рекреаційної та іншої забудови. Послідовність розроблення та площі територій, для яких розробляються детальні плани, визначає відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури відповідно до генерального плану населеного пункту, а якщо територія розташована за межами населеного пункту, відповідно до схеми планування території району (в разі відсутності адміністративного району - відповідно до схеми планування території Автономної Республіки Крим, області).

Пунктом 5.1 розділу V Порядку передбачено, що рішення щодо внесення змін у містобудівну документацію приймається на підставі:

результатів моніторингу її реалізації, який проводиться відповідно до Порядку проведення містобудівного моніторингу, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.09.2011 N 170;

виникнення умов для зміни масштабів та характеру розвитку населеного пункту;

змін у видах функціонального використання окремих територій;

необхідності вирішення екологічних та інженерних питань;

виникнення потреби у розміщенні об'єктів державного, регіонального значення, а також таких, що забезпечують громадські інтереси;

необхідності реалізації інвестиційних програм і проектів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, фактично Криворізькою міською радою оскарженим рішенням відмовлено у внесенні змін до раніше прийнятого рішення Криворізької міської ради від 12.06.2017 року № 1703 «Про розробку детальних планів території зі змінами згідно з рішенням від 20.12.2017 року № 2356» в частині:

- доповнення назви об'єкта «Котеджне містечко» словами «з зоною відпочинку та спорту»;

- внесення до переліку замовників нового замовника - «Обслуговуючий кооператив «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська».

Стосовно відмови у зазначенні в графі «замовників» «Обслуговуючий кооператив «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська» суд апеляційної інстанції зазначає таке.

відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 2 КАС визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У пункті 8 частини першої статті 4 КАС зазначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

У підпункті 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але й вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що відмова відповідача внести до переліку замовників Обслуговуючого кооперативу «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська» жодним чином не порушує права саме позивача, оскільки цей кооператив є самостійною юридичною особою, має адміністративну процесуальну правосуб'єктність, а тому в змозі самостійно захищати свої права шляхом звернення до суду. Натомість з таким позовом Обслуговуючий кооператив «Товариство об'єднаних індивідуальних забудовників «Одеська» до суду не звертався, тобто не вважає свої права порушеними.

Права ж позивача в цьому випадку не порушені, оскільки стосовно нього оскаржене рішення відповідача не приймалось і відмова стосувалась зовсім іншої юридичної особи.

Стосовно відмови у зазначенні в графі «назва об'єкта» пункту 2 додатка «Розміщення котеджного містечка (з подальшою передачею для будівництва й обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд), з зоною відпочинку та спорту», замість «Розміщення котеджного містечка (з подальшою передачею для будівництва й обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд)» суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до абзаців першого та другого частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Аналізуючи зазначені правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірні відносини ними не регулюються, оскільки земельна ділянка, яка розташована під нерухомим майном, належним позивачу, а саме: фундамент від теплиць, розташованих за адресою: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Одеська, 63-б, за площею згідно зі «Схемою використання земельної ділянки» є набагато меншою, ніж та, на якій планується збудувати котеджне містечко з зоною відпочинку та спорту. (а.с. 34).

Доводи позивача, що земельна ділянка під належною йому нерухомістю складає 1,76 га відповідно до листа Державного підприємства «Рудоуправління Кірова» від 05.03.2009 № 40-01/146 є безпідставними, оскільки, по-перше речові права на цю земельну ділянку позивачем не оформлені, а по-друге, відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2008 року попереднім власником придбаного позивачем нерухомого майна був ОСОБА_17, а не ДП «Рудоуправління Кірова». При цьому у пункті 15 цього Договору зазначено, що покупцю відомий факт, що землекористування під розміщення зазначеного в договорі об'єкта продавцем, тобто ОСОБА_17, не оформлялося.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України можуть набути права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст пп. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом, зокрема для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Передача земельних ділянок у власність громадянам із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації для «відпочинку та спорту» чинним законодавством не передбачена.

Натомість, згідно з частиною 1 статті 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зона відпочинку та спорту, яку заявники просили додати до назви об'єкта «Котеджне містечко», відповідно до «Схеми використання земельної ділянки» (а.с. 34) знаходиться на землях комунальної власності та не призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, а тому не може бути в наступному передана у власність громадянам чи юридичним особам без додержання приписів частини 1 статті 134 Земельного кодексу України, що виключає її віднесення до котеджного містечка і про що правильно зазначено відповідачем у роз'ясненні причин відмови.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.

Оскаржене рішення прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Повний текст судового рішення складений 5 березня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КР-Континент» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у справі № 804/2669/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко