Справа № 636/1444/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2019 р.Справа № 636/1444/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Кононенко З.О. , Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Камінського М.І.,
представника відповідача: Хірного Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 24.09.18 року по справі № 636/1444/18
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2
про визнання протиправним та скасування наказу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ № 385 від 13.08.2017 року "Про результати проведення службового розслідування" в частині накладення дисциплінарного стягнення та притягнення до повної матеріальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та зазначили, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачають.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом командира В/ч НОМЕР_1 про результати проведення службового розслідування за № 385 від 13.08.2017 року за неналежне виконання службових обов`язків в період з 01.10.2016 року по 21.04.2017 року, за порушення вимог, передбачених пунктами 2.13, 12.10 наказу Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333 "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України" та пунктом 1.3 наказу Міністерства оборони України від 16.09.2013 року № 200 "Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Силах України", що призвело до безпідставного завищення обсягів послуг з харчування, командира відділення взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту В/ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарної стягнення догани, а також притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 7593,39 грн.

Вважаючи наказ № 385 від 13.08.2017 року протиправним та таким, що порушує права та інтереси позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та з відсутності правових підстав для скасування правомірного наказу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У розумінні статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частинами першої та другої статті 5 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад; офіцерський склад, зокрема на старший офіцерський склад, до якого віднесено військове звання майор.

Частиною 1 статті 3 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закони України Про оборону України, Про Збройні Сили України, Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Зокрема, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі за текстом - Дисциплінарний статут), дія якого поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

У розумінні статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Так, згідно з положеннями статей 11 та 12 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 68 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, що мажуть бути накладені на старших офіцерів, а саме: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Так, положеннями статті 83 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

При цьому відповідно до ст.84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України ( z1503-17, z0396-18 ) встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані. (ст.85 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до приписів ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з витягом із наказу №364 від 10.08.2017р. «Про призначення службового розслідування» командира В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 на підставі службового листа начальника штабу В/ч НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 від 10.08.2017 року №1312/АТО щодо подальшого опрацювання акта службового розслідування стосовно безпідставного завищення обсягів послуг з харчування, з метою уточнення причин та обставин, начальнику відділення бойової підготовки підполковнику ОСОБА_4 наказано з урахуванням вимог Інструкції про порядок проведення розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року № 82 провести службове розслідування по вищезазначеному факту (а.с.77)

Згідно з копією акту службового розслідування №б/н від 13.08.2017 року встановлено, що начальником відділення бойової підготовки В/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_4 , на підставі наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 10.08.2017 року № 364 та матеріалів службового розслідування, проведеного у В/ч НОМЕР_2 , проведено службове розслідування щодо факту безпідставного завищення обсягів послуг з харчування військовослужбовців, яке було виявлено під час проведення внутрішнього аудит В/ч НОМЕР_2 , з метою встановлення причин та умов події та ступеня вини посадових осіб, зокрема молодшого сержанта (старший помічник начальника штабу з кадрів і стройової частини військової частини польова пошта НОМЕР_3 з 01.10.2016 по 22.04.2017), в ході проведення службового розслідування встановлено, що заступником командира В/ч НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_5 , на підставі наказу командира В/ч НОМЕР_2 від 08.07.2017 № 2 проведено службове розслідування щодо факту безпідставного завищення обсягів послуг з харчування військовослужбовців, яке було виявлено під час проведення внутрішнього аудиту В/ч НОМЕР_2 (до 01.07.2017 В/ч - польова пошта НОМЕР_3 ) встановлено, що відповідальність за безпідставне завищення обсягів послуг з харчування військовослужбовців частини, що перебували в відпустці, рівною мірою несуть начальник штабу - перший заступник командира частини та старший помічник начальника штабу з кадрів і стройової частини, зокрема в період з 01.10.2016 року по 21.04.2017 року майор ОСОБА_3 , та молодший сержант ОСОБА_1 .

Керуючись довідками-розрахунками безпідставного завищення обсягів послуг з харчування військовослужбовців, наданими продовольчою службою тилу В/ч НОМЕР_1 , встановлено, що безпідставне завищення обсягів послуг з харчування військовослужбовців В/ч НОМЕР_2 встановлено на загальну суму 74047,02 грн., зокрема в період з 01.10.2016 року по 21.04.2017 року молодшим сержантом ОСОБА_1 на суму 7593,39 грн.

Виходячи із викладеного, було запропоновано службове розслідування вважати закінченим та за неналежне виконання службових обов`язків в період з 01.10.2016 року по 21.04.2017 року за порушення вимог, передбачених пунктами 2.13, 12.10 наказу Міністерства оборони України від 26.05.2014 року № 333 "Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України" та пунктом 1.3 наказу Міністерства оборони України від 16.09.2013 року № 200 "Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Силах України", що призвело до безпідставного завищення обсягів послуг з харчування, командира відділення взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту В/ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 наказом командира В/ч НОМЕР_1 про результати проведення службового розслідування за № 385 від 13.08.2017 року притягнуто до дисциплінарної та до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 7593,39 грн.. (а.с. 78-85)

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Так, відповідно до п.4.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року № 82, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування. Посадова особа, яка призначала службове розслідування, проводить бесіду з військовослужбовцем, стосовно якого воно проводилось. Міністр оборони України та начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України проводять бесіду з військовослужбовцем особисто або письмово доручають її проведення своїм заступникам, командувачам видів Збройних Сил України, командувачу Високомобільних десантних військ Збройних Сил України або особам, на яких покладено тимчасове виконання їх обов`язків у порядку, встановленому законодавством України. За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, прохань (побажань) особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Аркуш бесіди підписується особою, яка проводила бесіду, військовослужбовцем, з яким вона проводилась, присутніми посадовими особами та його безпосереднім начальником. У разі ухилення військовослужбовця від проведення бесіди або відмови підписати аркуш бесіди посадовою особою в ньому робиться відповідний запис про відмову. Аркуш бесіди зберігається з матеріалами службового розслідування.

Проте, матеріалами справи не встановлено факту проведення відповідної бесіди. Належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачами не надано.

Крім того, встановлено, що позивача з результатами розслідування не знайомили, оскільки в акті службового розслідування відсутній підпис ОСОБА_1 (а.с.21).

Також судова колегія зауважує, що згідно з положеннями статей 62 та 63 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, для прийняття і здавання посади командира військової частини (корабля) наказом старшого командира (начальника) призначаються комісії, які після проведення перевірки складають відповідні акти.

В акті про прийняття і здавання посади зазначаються дані про особовий склад військової частини (корабля) за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки і навчально-матеріальної бази; стан охорони державної таємниці.

В акті про прийняття і здавання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки зазначається їх кількість за документами і фактична наявність, якісний і технічний стан, умови тримання та зберігання.

В акті прийняття і здавання військового та фінансового господарства зазначаються відомості про житлово-побутові умови, наявність і стан будівель, споруд, інвентаря та обладнання; законність витрат, облік і стан зберігання пального, продовольства, речового і технічного майна, інших матеріальних засобів як поточного забезпечення, так і непорушного запасу, а також облік і використання коштів.

Зазначені акти підписуються командиром, який приймає, і командиром, який здає посаду, а також членами комісії, відповідними заступниками командира військової частини (начальниками служб) та подаються старшому командирові (начальникові) на затвердження і для прийняття рішення за фактами виявлених недоліків.

Командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю).

Новопризначеного командира підрозділу (начальника) відрекомендовує особовому складові підрозділу старший командир (начальник).

При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт.

Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля).

Особа, яка приймає посаду, до свого рапорту додає акт про прийняття підрозділу. В акті зазначаються дані про склад підрозділу за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки; наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; житлові і побутові умови військовослужбовців.

Акт складається і підписується особою, яка приймає, та особою, яка здає посаду, а також начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).

Крім того, п. 1.1. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом №300 від 16.07.1997 року Міністерством Оборони України, визначено основи організації та ведення військового (корабельного) господарства; права та обов`язки посадових осіб військової частини (корабля) та з`єднання, пов`язані з веденням військового (корабельного) господарства.

Згідно з п. 9.1.2 вказаного Положення, приймання та здавання справ і посади включає: вивчення тим, хто приймає посаду, стану військового господарства (служби), а також стану природоохоронних об`єктів, їх будівництва (реконструкції) і капітального ремонту, виділених і витрачених на це коштів; ознайомлення з посадовими особами; здавання тим, що здає посаду, а тим, що приймає,- перевірку та приймання матеріальних засобів, коштів і документів; документальне оформлення приймання та здавання справ і посади.

Пунктом 9.1.3 Положення визначено, що приймання та здавання справ і посади проводиться за календарним планом, який розробляється разом: тим, хто приймає, та тим, хто здає справи і посаду, а також головою комісії. Цей план розробляється в довільній формі і повинен передбачати виконання всієї роботи у межах часу, відведеного на приймання здавання справ і посади. Календарний план може включати такі питання: черговість та строки заслуховування доповідей посадових осіб, підпорядкованих тому, хто здає справи і посаду; черговість та строки перевірки служб і різних об`єктів господарства (служби); строк, у який повинні бути проведені за книгами і картками обліку всі прибуткові та витратні операції згідно з документами, виписаними на підставі вказівок того, хто здає справи і посаду; окремі строки складання відомостей наявності та якісного стану матеріальних засобів по окремих службах і об`єктах господарства; кінцевий строк складання відомостей наявності та якісного стану матеріальних засобів та оформлення акта. Календарний план затверджується вищим командиром (начальником) особи, що приймає справи і посаду.

Пунктом 9.1.4 Положення для приймання та здавання справ і посади встановлюються такі строки: командира військової частини - не більше 10 днів; заступника командира військової частини і з`єднання з тилу і їм відповідних посадових осіб - не більше 20 днів: начальника служби військової частини і з`єднання - не більше 15 днів; начальника клубу військової частини і з`єднання - не більше 15 днів; начальника складу, хлібозаводу (хлібопекарні) і їдальні - не більше 10 днів; начальника майстерні частини (з`єднання) - не більше 5 днів; командира і старшини підрозділу - не більше 5 днів; командира взводу - не більше 3 днів. Строк приймання та здавання справ і посади рахується з моменту прибуття у військову частину (з`єднання) призначеної для прийому справ і посади особи. Іншим посадовим особам строк приймання і здавання справ і посади визначається старшим начальником (але не більше 10 днів).

Пунктом 9.1.5 Положення приймання справ і посади проводиться особисто тим, хто приймає, від того, хто здає, у присутності комісії.

Відповідно до п. 9.1.6 Положення комісія, призначена для приймання та здавання справ і посади, чи внутрішня перевірочна комісія у присутності того, хто приймає, і того, хто здає справи і посаду, проводить: інвентаризацію матеріальних засобів, які приймаються заново призначеною посадовою особою військової частини (з`єднання); перевірку господарської діяльності військової частини, служб складів та інших об`єктів з моменту останньої перевірки і порівняння облікових відомостей з даними дійсної наявності матеріальних засобів.

Згідно з п. 9.1.7 Положення визначено, що приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом. До акта додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів з указанням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення того, хто здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків. У тих випадках, коли той, хто здає, або заново призначений начальник має по окремих статтях акту заперечення, він викладає їх і письмовій формі в акті під час його підписання. Вищий начальник при затвердженні акта про приймання та здавання справ і посади зобов`язаний розглянути заперечення. При необхідності, для виявлення дійсного стану речей і розбору заперечень того, хто здає (приймає) справи і посаду, розпорядженням командира частини (з`єднання призначається службове розслідування, яке повинно бути закінчено в двотижневий строк.

Згідно з п. 9.1.8 Положення визначено, що акт і відомості наявності та якісного стану матеріальних засобів підписуються тим, хто приймає, і тим, хто здає справи та посаду, а також членами комісії, які проводили інвентаризацію матеріальних засобів і перевірку господарської діяльності військової частини (служби). Відомості, крім вказаних осіб, підписуються також особами, які прийняли матеріальні засоби на подальше зберігання. Акти затверджуються: при прийманні та здаванні справ і посади заступниками командира та начальниками служб з`єднання і їм відповідними особами - командиром з`єднання; при прийманні та здаванні справ і посади заступниками командира та начальниками служб частини і їм відповідними особами - командиром частини; при прийманні та здаванні справ і посади командиром та старшиною підрозділу - вищим командиром (начальником); при прийманні та здаванні справ і посади начальником складу, майстерні, хлібозаводу (хлібопекарні), їдальні і їм відповідними особами - вищим начальником з підпорядкованості. Про приймання та здавання справ і посади подається звіт безпосередньому начальнику.

З аналізу викладеного слідує, що законом встановлено певний порядок щодо приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим господарством, та оформлюється відповідним актом, до якого додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів із зазначенням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення того, хто здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.

Проте, матеріали справи не містять посилань на приймання позивачем майна від особи, що раніше відала військовим господарством. Крім того відсутній акт прийому-передачі посади тимчасово виконуючого старшого помічника начальника штаба з кадрів і стройової частини, відсутній звіт здавання та приймання справ безпосередньому начальнику, а також відомості наявності майна.

Поміж іншого, судова колегія зауважує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що при призначенні ОСОБА_1 на посаду тимчасово виконуючого старшого помічника начальника штаба з кадрів і стройової частини згідно наказу від 01.10.2016 року №326 останнього було ознайомлено з його функціональними обов`язками та, зокрема, попереджено про повну матеріальну відповідальність.

Так, загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі від 23.06.1995 № 243/95 .

З аналізу положення пунктів 10-15 Положення слідує, що обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

Матеріалами справи встановлено, що позивача притягнули до матеріальної відповідальності з посиланням на розділ 2 пункту 11 Положення, за яким: «Командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна. У разі, якщо командири (начальники) військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення».

Тобто для притягнення військовослужбовця до відповідальності з цієї підстави необхідно з`ясувати факт передачі йому військового майна під відповідальне зберігання, використання чи іншої мети та не вжиття належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна.

Проте зазначені обставини відсутні.

Крім того, відповідно до п. 13 р.3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі від 23.06.1995 № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Дані обставини в службовому розслідуванні не доведені, а тому притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності є безпідставною.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до спірного наказу підставою для його прийняття стало встановлення факту завищення обсягів послуг з харчування військовослужбовців, виявлене під час проведення внутрішнього аудиту ВЧ НОМЕР_4 . З наказу слідує, що саме за неналежне виконання службових обов`язків ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Догана» та притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 7593,39грн.

При цьому, оскаржуваний наказ не конкретизовано, відсутнє обґрунтування щодо неналежного виконання позивачем службових обов`язків.

Слід відмітити, що суд апеляційної інстанції з`ясовував, що саме було неналежно виконано позивачем, однак пояснення з цього приводу представники відповідачів не надали.

Поміж іншого оскаржуваний наказ не містить жодних обґрунтувань щодо необхідності накладення на позивача дисциплінарного стягнення саме у вигляді догани та жодних обґрунтувань щодо врахування обставин проступку та наслідків його вчинення.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідачем належним чином не встановлений.

Отже, підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності відсутні, дисциплінарне стягнення застосовано передчасно та за відсутності обставин, встановлених відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та скасування наказу № 385 від 13.08.2017 року про результати проведення службового розслідування в частині накладення дисциплінарного стягнення та притягнення до повної матеріальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому наявні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції може своєю постановою скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позову.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року по справі № 636/1444/18 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ № 385 від 13.08.2017 року, прийнятий за результатами проведення службового розслідування, в частині накладення дисциплінарного стягнення та притягнення до повної матеріальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді (підпис) (підпис) З.О. Кононенко Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 15.03.2019 року