Справа № 826/18847/16
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю учасників судового процесу:

позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Доброва О.І.,

представника третьої особи: Доброва О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Київської міської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної фіскальної служби України, третя особа: Київська міська митниця ДФС про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м.Києва звернувся ОСОБА_5 з позовом до Державної фіскальної служби України в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не введення до структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС.

- зобов'язати Державну фіскальну службу України затвердити структуру та штатний розпис Київської міської митниці ДФС з урахуванням посади першого заступника Київської міської митниці ДФС.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач та третя особа звернулись з апеляційними скаргами та посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновку суду чинному законодавству і дійсним обставинам справи просять скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повністю.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги докази, що подавались ними під час розгляду справи, а саме: що позивач перебуває з відповідачем у трудових відносинах, отримує заробітну плату та користується усіма правами та пільгами наданими при перебуванні на державній службі.

На переконання апелянтів, законні права та інтереси позивача було відновлено відповідачем у повному обсязі та позивачем не заперечується даний факт. Разом з цим, апелянти вважають, що позовні вимоги даного адміністративного позову є фактично втручанням у владні повноваження державного органу.

При цьому, апелянти звертають увагу суду, що вирішуючи публічно-правовий спір, суд першої інстанції не вказав, який законодавчий та/або нормативно-правовий акт порушено Державною фіскальною службою у спірних правовідносинах, на підставі якого порядку та у який спосіб має бути відновлено порушене на думку позивача право. У свою чергу, зобов'язуючи відповідача затвердити штатний розпис, суд першої інстанції не зазначив у прийнятому рішенні яким чином вказаний факт вплине на поновлення порушеного права ОСОБА_5, зокрема, з урахуванням тієї обставини, що штатний розпис є знеособленим.

Апелянти також наголошують, що суд не може втручатись у дискриційні повноваження суб'єкта владних повноважень, не може затверджувати або змінювати структуру та штатний розпис органу державної влади.

За наведених обставин, відповідач та третя особа вважають рішення Окружного адміністративного суду необґрунтованим та незаконним, а тому просять його скасувати.

Позивачем було подано відзив відповідно до змісту якого останній просить суд апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року - без змін.

В обґрунтування доводів заперечень зазначив, що відповідач до теперішнього часу чинить реальні перешкоди у поновленні його порушених прав.

Зокрема, позивач зазначає, що незважаючи на те, що накази Державної фіскальної служби України та Київської міської митниці, якими було виведено зі структури та штатного розпису Київської міської митниці посаду першого начальника Київської міської митниці, яку він обіймав, було скасовано судовими рішеннями, відповідач не вчинив жодних дій щодо відновлення вказаної посади.

З огляду на зазначене, позивач стверджує, що його було виключно формально поновлено на посаді, яку він обіймав до звільнення у зв'язку з чим він позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію як державний службовець.

На думку позивача, суд першої інстанції правильно встановив усі обставини справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів та надав їм правильну правову оцінку, у тому числі вірно застосувавши до спірних правовідносин ч. 4 ст. 245 КАС України та зобов'язавши відповідача прийняти рішення на його користь.

Отже, позивач наголошує, що за результатами розгляду даної справи Окружний адміністративний суд м. Києва ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

У судовому засіданні представник відповідача та третьої особи підтримав доводи, викладені у апеляційних скаргах та просив суд їх задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 повністю.

Представник позивача під час апеляційного розгляду справи заперечувала проти доводів апелянтів, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу відповідача та просила суд апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року - без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на наказом ДФС України від 20.01.2015 р. ОСОБА_5 призначено на посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України.

30.07.2015 р. наказом ДФС України № 2161-0 ОСОБА_5 увільнено від виконання обов'язків першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України на період проходження військової служби та збережено посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України та середній заробіток до дня фактичної демобілізації.

Разом з тим, наказом ДФС України від 26.08.2015 № 640 затверджено зміни до кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, визначених наказом ДФС України від 12.09.2014 р. № 129, згідно з якими, зокрема, штатну посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України було виведено зі штату такого органу та збільшено на 1 одиницю кількість заступників начальника Київської міської митниці ДФС України.

На виконання цього наказу, наказом начальника Київської міської митниці ДФС від 01.09.2015 р. № 356 з 01.09.2015 р. було введено в дію перелік змін № 6 до структури та перелік № 4 змін до штатного розпису на 2015 рік Київської міської митниці ДФС зі штатом у кількості 747 штатних одиниць, із фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 974 957, 00 грн.

Згідно вказаного наказу та переліку змін № 6, зі структури Київської міської митниці ДФС України було виведено структурний підрозділ "Керівництво" у кількості 5 одиниць штатної численності (начальник - 1, перший заступник начальника - 1, заступник начальника - 3; всього по Митниці - 747 штатних одиниць) та введено до структури Київської міської митниці ДФС структурний підрозділ "Керівництво" у кількості 5 одиниць штатної численності (начальник - 1, заступник начальника - 4; всього по Митниці - 747 штатних одиниць).

У подальшому, наказом ДФС України від 06.10.2015 № 752 було затверджено зміни до кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, затвердженої наказом ДФС України від 12.09.2014 № 129, згідно яких було збільшено кількість заступників начальника Київської міської митниці ДФС України до 5 одиниць. Вказаний наказ також не передбачав існування у штаті відповідача посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України. Інших змін наказ від 06.10.2015 № 752 не визначав.

Наказом командира 1 загону морської охорони Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13.10.2016 № 321-ос позивача було звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016.

Наказом Державної фіскальної служби України № 3451-о від 20.10.2016 ОСОБА_5 допущено з 20.10.2016 до виконання обов'язків за посадою першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС та, визнано таким, що втратив чинність з 20.10.2016, наказ ДФС України від 21.07.2015 № 2161-о "Про увільнення від виконання обов'язків ОСОБА_5"

Наказом Державної фіскальної служби України № 1059-о від 10.05.2017 позивача звільнено з 10.05.2017 з посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, на підставі попередження про вивільнення від 14.11.2016.

Разом з тим, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/1325/17, яка набрала законної сили 09.08.2017 було визнано незаконними та скасовано:

- наказ Державної фіскальної служби України від 26 серпня 2015 року № 640 "Про внесення Змін до наказу ДФС від 12 вересня 2014 року № 129";

- наказ Київської міської митниці ДФС України від 01 вересня 2015 року № 356 в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України;

- наказ Державної фіскальної служби України від 06 жовтня 2015 року № 752 "Про внесення змін до наказу ДФС України від 12 вересня 2014 року № 129" в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України.

Приймаючи рішення про скасування цих наказів суди виходили з того, що відповідачі (Київська митниця ДФС України та ДФС України) фактично позбавили позивача - ОСОБА_5 його місця роботи та посади шляхом її виведення зі штату Київської міської митниці ДФС України, оскільки ці накази (від 26 серпня 2015 року № 640, від 01 вересня 2015 року № 356 та від 06 жовтня 2015 року № 752) були прийняті відповідачами під час виконання позивачем свого громадянського обов'язку по проходженню військової служби, що є прямим порушенням статті 119 Кодексу законів про працю України.

У зв'язку з тим, що накази, якими було виведено посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України були визнані протиправними та скасовані у судовому порядку, Окружний адміністративний суд м. Києва 27 жовтня 2017 року прийняв рішення (постанову) у справі № 826/6683/17, яким постановив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 10.05.2017 № 1059-о "Про звільнення ОСОБА_5";

- поновити ОСОБА_5 на посаді першого заступника начальника Київської міської митниці Державної фіскальної служби України з 10.05.2017;

- стягнути з Київської міської митниці ДФС України на користь ОСОБА_5 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 67806,34 грн.

На виконання вказаного рішення суду наказом Державної фіскальної служби України від 28.12.2017 № 3118-о було скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 10.05.2017 № 1059-о "Про звільнення ОСОБА_5" та поновлено ОСОБА_5 на посаді першого заступника начальника Київської міської митниці Державної фіскальної служби України з 10.05.2017.

З огляду на зазначені обставини, Наказом Київської міської митниці ДФС від 22 січня 2018 року № 25-ос було вирішено, зокрема, вважати ОСОБА_5, що приступив до виконання службових обов'язків за посадою першого заступника начальника Київської митниці ДФС з 22.01.2018 з щомісячним посадовим окладом 7760 грн. (підстава наказ ДФС України від 28.12.2017 № 883 «Про внесення змін до наказу ДФС від 25.01.2017 № 34»).

Отже, з наведеного вбачається, що позивач був поновлений на посаді з якої його було звільнено, а саме першого заступника начальника Київської митниці ДФС.

Тобто вказаними доказами підтверджується факт поновлення порушених прав позивача у зв'язку з виконанням судових рішень.

Водночас, вважаючи, що судове рішення про поновлення його на посаді першого заступника Київської митниці ДФС України фактично не виконано, оскільки посада першого заступника Київської міської митниці ДФС у структурі та штатному розписі Київської міської митниці ДФС відсутня - позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, Окружний адміністративний суд виходив з того, що протиправність наказів (від 26 серпня 2015 року № 640, від 01 вересня 2015 року № 356 та від 06 жовтня 2015 року № 752) про виведення зі штату Київської міської митниці ДФС України посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України була встановлена судовим рішенням в адміністративній справі № 826/1325/17 та разом з цим, рішенням суду у справі № 826/6683/17 позивача було поновлено на вказаній посаді.

На підставі викладеного та враховуючи, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено бездіяльність щодо не введення до структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС. Крім того, керуючись приписами ч. 4 ст. 245 КАС Окружний адміністративний суд визнав за можливе зобов'язати відповідача затвердити структуру та штатний розпис Київської міської митниці ДФС з урахуванням посади першого заступника Київської міської митниці ДФС.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається зі змісту заяви позивача про зміну предмету позову від 21.02.2018 та відзиву на апеляційну скаргу, суть даного спору зводиться фактично до незгоди позивача із виконанням відповідачем та третьою особою судового рішення у справі № 826/6683/17, яке набрало законної сили.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення врегульовано приписами ст. 383 КАС України.

Так, положеннями ч. 1 вказаної норми передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, колегією суддів встановлено, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки всі питання, які виникають під час та пов'язані з виконанням судових рішень, у тому числі і бездіяльність вчинена суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду ухваленого на користь позивача повинно вирішуватись у порядку визначеному розділом ІV КАС України, тобто у порядку вирішення питань пов'язаних з виконанням судових рішень.

У свою чергу, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини не породжують жодних нових прав та обов'язків, окрім тих, що пов'язані із виконанням відповідачем судових рішень.

При цьому, єдиною підставою якою позивач обґрунтовує позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною - є те, що судове рішення, яким його було поновлено на посаді першого заступника Київської митниці ДФС фактично не виконано, оскільки відповідна посада до теперішнього часу не затверджена у структурі та штатному розписі Київської міської митниці ДФС, а тому позивач не має можливості приступити до виконання своїх службових обов'язків.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згідно ст. 5 КАС України вимоги про зобов'язання суб'єкта владних вчинити певні дії обов'язково повинні кореспондуватись із вимогами про визнання протиправними дій чи бездіяльності цього суб'єкта владних повноважень.

Проте, у даному випадку позивачем не доведено, а судом у ході розгляду даної справи не встановлено в чому полягає протиправна бездіяльність по відношенню до позивача з урахуванням того, що штатний розпис - це організаційно-розпорядчий документ, що відображає структуру певного підприємства/державного органу, чисельність відділів, співробітників, а також розмір їхньої заробітної плати та при цьому є знеособленим, тобто не містить імен та прізвищ осіб, які обіймають відповідні посади.

Крім того, колегія суддів вважає обгрунтованими та приймає до уваги доводи апелянтів про те, що вирішуючи публічно-правовий спір, суд першої інстанції не вказав, який законодавчий та/або нормативно-правовий акт порушено Державною фіскальною службою у спірних правовідносинах, а також на підставі якого порядку та у який спосіб має бути відновлено порушене на думку позивача його право.

Отже, наведені обставини у сукупності та взаємозв'язку свідчать про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не доведено порушення його прав, свобод та інтересів вказаною бездіяльністю відповідача.

У свою чергу, колегія суддів наголошує, що правовідносини, які виникають з підстав виконання судових рішень повинні розглядатись у порядку встановленому розділом ІV КАС України, у тому числі 383 КАС України.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов'язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправні дії суб'єкта владних повноважень або протиправність прийнятих ним рішень. Не встановлено судом відповідних обставині в ході розгляду справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції.

При цьому, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для його скасування, та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Київської міської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2019 року