Справа № 522/19758/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2019 р. м. ОдесаСправа № 522/19758/18
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса

11 січня 2019 року о 16:38

Судова колегія Пятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу у ВП №57233385 від 19 жовтня 2018 року та стягнення виконавчого збору у ВП №57233385 від 18 вересня 2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позивні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог, так як за наслідок перевірки стану виконання рішення суду у виконавчому провадженні, державним виконавцем протиправно прийнято оскаржувані постанови про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору, оскільки пенсійним органом не виконано рішення суду у повному обсязі, через відсутність належного бюджетного фінансування, що є поважною причиною для невиконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року, яка змінена постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року, зобов'язано пенсійний орган здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2.

На виконання зазначеного рішення суду 14 серпня 2018 року видано виконавчий лист.

В свою чергу, постановою державного виконавця від 18 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57233385, якою зобов'язано пенсійний орган виконати рішення суду до 28 вересня 2018 року.

Крім того, постановою державного виконавця від 18 вересня 2018 року стягнуто виконавчий збір, у сумі 14892 грн.

При цьому, у встановлений виконавцем строк виплату позивачу перерахованої пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року не проведено.

Між тим, постановою державного виконавця від 19 жовтня 2018 року накладено на пенсійний орган штраф, у сумі 5 100,00 грн., за невиконання рішення суду у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаними постановами про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору пенсійний орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин, судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у скасуванні оскаржуваної постанови про накладення штрафу, так як боржником у встановлені строки не виконано вимоги виконавчого документу, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, частиною 9 вказаної статті встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності оскаржуваної постанови державного виконавця стягнення виконавчого збору від 18 вересня 2018 року та про накладення штрафу від 24 вересня 2018 року у ВП № 57233385.

В даному випадку, з вищевикладених положень законодавства вбачається, що виконавчий збір - це збір, що справляється за примусове виконання рішень органами державної виконавчої служби, на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

При цьому, якщо рішення виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження виконавчий збір не стягується.

В даному випадку, пенсійним органом зазначається, що ним проведено перерахунок пенсії позивача до відкриття виконавчого провадження, а тому з нього безпідставно стягнуто виконавчий збір та накладено штрафні санкції за невиконання рішення суду.

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що пенсійним органом не заперечується факт невиконання рішення суду, що набрало законної сили, в частині виплати нарахованих пенсіонеру коштів, а лише зазначається, що виплата таких коштів здійснюватиметься поетапно, у звязку з відсутністю належного бюджетного фінансування та відповідно до вимог постанови КМУ «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21 лютого 2018 року.

При цьому, колегія суддів вважає, що пенсійний орган, як орган державної влади, зобовязаний у повному обсязі виконувати судові рішення, що набрали законної сили.

В даному випадку, колегія суддів вважає безпідставними посилання пенсійного органу на постанову КМУ «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21 лютого 2018 року, як на підставу для невиплати перерахованої пенсії особі, так як така постанова регулює порядок перерахунку та виплати пенсій, що призначені згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не порядок виконання судових рішень.

В свою чергу, у разі існування обставин, що дійсно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, пенсійний орган у справі мав право звернутись до суду із заявою про встановлення або зміни способу або порядку виконання відповідного рішення суду.

В даному випадку, самостійно встановлена субєктом владних повноважень неможливість виконати судове рішення, що набрало законної сили, не є поважною підставою для його невиконання.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання пенсійного органу на відсутність бюджетних асигнувань для виплати перерахованої пенсії, як на обставину, що звільняє його від відповідальності за невиконання судового рішення, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом, яким можливо встановити обсяги відповідних фінансувань, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат.

В свою чергу, з аналогічних підстав колегія суддів не приймає посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України та Верховного суду у справах про перегляд постанов державних виконавців про накладення штрафу за невиконання судового рішення, так як такі рішення приймались на підставі досліджених доказів у кожній конкретній справі.

Між тим, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Внаслідок чого, враховуючи встановлений вище колегією суддів факт безпідставного невиконання пенсійним органом рішення суду до та після відкриття виконавчого провадження, колегія суддів вважає правомірними оскаржувані постанови державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

ОСОБА_3