Справа № 280/905/19
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 березня 2019 року о/об 15 год. 00 хв.Справа № 280/905/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69002, м.Запоріжжя, вул.Залізнична, буд.9-А; )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (69063, м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, буд.26; )

про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі - відповідач, Олександрівський ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору ВП №58300106 від 06.02.2019, постановлену державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Луць А.Ю. за виконавчим листом №331/4205/18, №2/331/1245/18 виданого 23.01.2019 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя про стягнення 46821,60 грн.

У позовній заяві позивачем зазначено, що 29.10.2018 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя розглянута справа за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім'ям), з постановленим рішення згідно якого: позов Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району задоволено - стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, надміру виплачену суму державної соціальної допомоги (допомогу малозабезпеченим сім'ям) у сумі 46821 грн. 60 коп. за період з 01.07.2016 по 30.04.2018. Не погоджуючись з постановленим рішенням суду І інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, за результатами розгляду скарги - 10.01.2019 Запорізький апеляційний суд Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2018 у цій справі залишено без змін. 06.02.2019 відповідач виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №331/4205/18, №2/331/1245/18 виданого 23.01.2019 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя про стягнення 46821,60 грн. 06.02.2019 відповідач виніс постанову про стягнення виконавчого збору па підставі виконавчого листа №331/4205/18, №2/331/1245/18 виданого 23.01.2019 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя про стягнення 46821,16 грн. Обидві постанови виконавця позивач отримав поштовим зв'язком рекомендованим листом 18.02.2019. Позивач має двох дітей неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребує як дитина інвалід домашнього догляду. Позивач вважає, що підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору у відповідача не було, оскільки предметом стягнення була надміру виплачена сума державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім'ям) та наразі іншого доходу окрім державної соціальної допомоги позивач не мас та відповідно реалізувати стягнення виконавчого збору відповідач не зможе оскільки стягнення не може бути звернено на допомогу на дітей одиноким матерям, допомогу малозабезпеченій сім'ї, яку отримує позивач. Позивач у Запорізькому міському центрі зайнятості як безробітна, допомогу по безробіттю не отримує. Позивач вважає, що предмет стягнення відповідає визначенню «періодичні платежі», а тому виконавчий збір не може бути стягнутий за виконавчим документом - №331/4205/18, №2/331/1245/18 виданим 23.01.2019 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, про стягнення 46821,60 грн. Позивач вважає що під час прийняття оскаржуваної постанови відповідач діяв необґрунтовано та без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначено, що 06.02.2019 державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58300106 з виконання виконавчого листа №2/331/1245/2018 від 23.01.2019 виданого Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення по Олександрівському району надміру виплачену суму державної соціальної допомоги у сумі 46821,60 грн. Того ж дня у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в цьому ж провадженні винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Про обов'язкове стягнення з боржника виконавчого збору зазначено в положенні ст.27 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати виконавчого збору. Оскаржувана постанова прийнята державним виконавцем під час виконання рішення суду ухваленого в рамках цивільних відносин. У відповідності до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У п.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Адміністративними судами розглядаються позови до відділів ДВС про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження про стягнення з осіб виконавчого збору та їх скасування. Тобто, постанова про стягнення з боржника виконавчого збору повинна бути самостійним виконавчим документом та її виконання повинно бути відкрито окреме виконавче провадження. Згідно перевірки АСВП встановлено, що виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору №58300106 від 06.02.2019, що винесена державним виконавцем Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Луць А.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми збору 4682,16 грн. не перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС. Адміністративний позов подано не за підсудністю, отже справа не може бути відкрита та розглядатися Запорізьким окружним адміністративним судом. Відповідач звертає увагу, що позивач помилково вважає, що рішення №331/420518 №2/331/1245/2018 видане Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення по Олександрівському району надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги у сумі 46821,60 грн. є періодичним платежем. Положеннями ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено можливість стягувача самостійно направляти виконавчий документ про стягнення періодичних платежів безпосередньо до осіб, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Тобто виконавчий документ де стягнення проводяться періодично, може виконуватися не лише органами ДВС. В даному випадку стягнення коштів з фізичної особи на користь Управління соціального захисту населення по Олександрівському району не підпадає під цю категорію. Скрутне матеріальне становище позивача не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати виконавчого збору у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалене рішення суду у справі №2/331/1245/2018, набрало чинності та є обов'язковим до виконання. Виконання можливе за рахунок звернення стягнення на доход боржника та за рахунок реалізації його майна. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню. Виконання виконавчого документа у спосіб та порядок, що визначено рішенням суду є прямим обов'язком державного виконавця.

Відповідач проти позову заперечував.

Третьою особою подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що підстави для стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім'ям) виникли при перевірці управлінням цільового використання державних коштів, а саме допомоги малозабезпеченим сім'ям ОСОБА_1. А саме виявлено, що ОСОБА_1 на час звернень до третьої особи з заявами від 11.07.2016, від 05.01.2017, від 06.07.2017, від 09.01.2018 щодо призначення допомоги малозабезпеченим сім'ям, мала у власності два транспортні засоби, але надавала недостовірні відомості, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу, оскільки згідно з п.10 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 за №250, соціальна допомога не призначається у разі, якщо особи, які входять до складу малозабезпеченої сім'ї мають у власності чи володінні більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Тобто, ОСОБА_1 не мала права на отримання допомоги малозабезпеченій сімї за період з 01.07.2016 року по 30.04.2018 у розмірі 46821 гри. 60 коп. Згідно з нормами діючого законодавства України, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати виконавчого збору. Твердження позивача, що «предмет стягнення відповідає визначенню «періодичні платежі», а тому виконавчий збір не може бути стягнутий за виконавчим документом - №331/420518 №2/331/1245/2018 видане Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення 46 821,60 грн.» є помилковим та не ґрунтується на нормах діючого законодавства України. Оскільки, положеннями ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено можливість стягувача самостійно направляти виконавчий документ про стягнення періодичних платежів безпосередньо до осіб, які виплачують боржнику заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Тобто виконавчий документ де стягнення проводяться періодично, може виконуватися не лише органами ДВС. Є відповідні справи, по яким видається виконавчий документ про стягнення періодичних платежів: про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника, про відшкодування шкоди, заподіяної іншим ушкодженням здоров'я, тощо. У даному випадку стягнення на користь управління з фізичної особи надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім'ям) у розмірі 46821 грн. 60 коп. не підпадає під цю категорію справ. Також Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає, що фізична особа може бути звільнена від сплати виконавчого збору, якщо має неповнолітніх дітей, немає доходів, окрім державної допомоги, тощо. Станом на сьогодні ОСОБА_1 у третьої особи отримує допомогу одиноким матерям, що призначена їй до 30.06.2019 та допомогу малозабезпеченим сім'ям, що призначена їй до 30.06.2019.

Третя особа проти позову заперечувала.

Відповідач у відзиві на позов посилається на подання ОСОБА_1 позову не за підсудністю та вважає, що його не слід розглядати у Запорізькому окружному адміністративному суді. Проте, відповідачем до Запорізькому окружному адміністративному суду не подано клопотання про закриття провадження. Враховуючи матеріали справи суд вбачає можливим розглядати дану справу за приписами КАС України.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з'ясував наступне.

На виконанні в Олександрівському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження ВП №58300106.

Зокрема, 06.02.2019 державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58300106 з примусового виконання виконавчого листа №2/331/1245/2018, виданого 23.01.2019 Жовтневим районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення по Олександрівському району надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги у сумі 46821,60 грн. (а.с.9).

Також, 06.02.2019 державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області винесено Постанову про стягнення виконавчого збору ВП №58300106, згідно з якою з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 4682,16 грн. (а.с.8).

За матеріалами справи, рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2018 у справі №331/4205/18 (провадження №2/331/1245/2018), яке набрало законної сили 10.01.2019, позов Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (одержувач: Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району: р/р №8412 в ГУДКСУ в Запорізькій області, МФО 813015, ) надміру виплачену суму державної соціальної допомоги (допомогу малозабезпеченим сім'ям) у сумі 46821 грн. 60 коп. за період з 01.07.2016 по 30.04.2018 (а.с.17-27).

У рішенні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29.10.2018 у справі №331/4205/18 (провадження №2/331/1245/2018) зазначено: «… встановлені обставини та наведені докази свідчать про те, що відповідач набула право власності на кошти у сумі 46821,60 грн. неправомірно, оскільки ОСОБА_1 при зверненні до управління з заявами від 11.07.2016, від 05.01.2017, від 06.07.2017, від 09.01.2018 щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї надано недостовірну інформацію про майно, а саме про наявність у її власності двох транспортних засобів. …».

Вирішуючи переданий на розгляд суду публічно-правовий спір суд, з урахуванням викладених вище обставин, доводів сторін, виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено у ч.1 ст.42 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

У ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено: «1.Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. 2.Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. … 4.Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). … Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. 5.Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. 6.У разі наступних пред'явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. 7.У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. 8.Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає. 9.Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження».

Відповідно до ст.72 Закону України «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника.

У ст.73 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено: «1.Стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв'язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання. 2.Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов'язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження».

У ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено: «1.Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. 2.Одночасно з виконавчим документом стягувач подає заяву, в якій зазначаються: 1) реквізити банківського рахунка, на який слід перераховувати кошти; 2) прізвище, ім'я, по батькові стягувача, реквізити документа, що посвідчує його особу. 3.У разі наявності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів або заперечення її розміру боржником стягувач має право пред'явити виконавчий документ для примусового виконання. 4.Підприємства, установи, організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, зазначені у частині першій цієї статті, за заявою стягувача зобов'язані здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника у розмірі, визначеному виконавчим документом, з урахуванням положень статті 70 цього Закону».

Відповідно до наведених норм права державний виконавець повинен був винести одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору, що ним і було зроблено.

Позивачем не доведено, яким нормам права суперечить оскаржувана Постанова про стягнення виконавчого збору від 06.02.2019 ВП №58300106.

Питання фактичного стягнення з позивача суми виконавчого збору за рахунок періодичних платежів не є предметом спору.

При цьому, позивач не довів, що відповідачем здійснюється фактичне стягнення з позивача суми виконавчого збору за рахунок періодичних платежів.

Як свідчать матеріали справи, сума виконавчого збору може бути погашена за рахунок коштів, виручених від реалізації транспортних засобів, які належать позивачу.

Таким чином, Постанова про стягнення виконавчого збору від 06.02.2019 ВП №58300106 винесена у відповідності до норм права, а питання щодо її фактичного виконання не є предметом розгляду.

Зважаючи на викладене, обставини справи, суд вважає, що Постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 06.02.2019 ВП №58300106 є правомірною і скасуванню не підлягає.

Згідно з ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 139, 243-246, 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

У стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.293, 295, 297 КАС України.

Рішення виготовлено у повному обсязі 19.03.2019.

Суддя О.О. Прасов