Справа № 1340/5465/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5465/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Львів

09 год. 48 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., представниці позивача Свистович Ю.П., представниці відповідача Булаш З.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю торгово виробнича-компанія «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» (79032, м. Львів, вул. Джорджа Вашингтона, 10) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

у с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю торгово-виробнича компанія «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 31.07.2018.

В обґрунтування цього позову зазначено, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача, контролюючим органом складено акт № 104/28-10-48-14/31978272 від 13.07.2018, на який позивачем подано заперечення, оскільки висновки такого не відповідали фактичним обставинам. В подальшому, відповідачем прийнято, в тому числі, оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Щодо господарських відносин позивача з його контрагентом - товариством з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Заграва», такі були реальними, товарними, позивачем отримано фінансовий результат за вказаними операціями, що відповідає меті підприємницької діяльності. Вказане підтверджується необхідною первинною документацією, яка була представлена як до перевірки, так і представлена до матеріалів справи.

Також зазначено, що Податковим кодексом України з метою оподаткування податком на додану вартість не передбачено застосування ознаки розумної економічної причини (ділова мета). Висновки акта, внаслідок яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, побудовані на згадування назв підприємств - контрагентів товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Заграва» даних клопотань слідчих, які скеровувались до судів в ході різних кримінальних проваджень щодо надання тимчасового доступу до документів. При цьому в ухвалах суду, які містять виклад клопотань слідчих немає жодних відомостей щодо фіктивності та нереальності господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Заграва».

Додатково зазначено, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника податків у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцезнаходженням та наявності чи відсутності основних фондів. Відтак, позивач не може нести відповідальності за невиконання його контрагентами вимог податкового законодавства.

Контрагент позивача належним чином зареєстрований як платник податків, установчі документи не визнавались недійсними.

Таким чином, оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 20.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представниця позивача позовні вимоги підтримала повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представниця відповідача проти позову заперечила повністю, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву за вх. № 40036 від 11.12.2018 (Т.1, а.с.234-240).

Зазначила, що за результатами проведеної перевірки господарських відносин позивача з його контрагентом, товариством з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Заграва» (далі - ТзОВ «ПК «Заграва»), відповідачем складено акт № 104/28-10-48-14/31978272 від 13.07.2018, яким зафіксовано допущені позивачем порушення вимог чинного законодавства.

В ході перевірки встановлено, що господарські відносини відбувались на підставі договору № 12 від 29.11.2017. До перевірки позивачем представлено податкові накладні. Однак, згідно з базою даних автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту встановлено розбіжності між даними задекларованими позивачем та постачальником. Відхилення у сумі «+» 2738700,00 за грудень 2017 по контрагенту ТОВ «ПК «Заграва» виникло у зв'язку з тим, що Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області подану звітність з податку на додану вартість контрагента за грудень 2017 прийняло «до відома».

Під час перевірки позивачем не надано жодних документів, які посвідчують виробника насіння соняшника (сертифікатів, посвідчень про якість зерна). Ні у договорі поставки № 12 від 29.11.2017, ні у специфікаціях до нього, ні у жодних інших документах такого не вказано. Тобто відсутні документи, які підтверджують походження товару.

Перевіркою виявлено, що ні позивач, ні його контрагент не зареєстровані у Реєстрі як зернові склади із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно, а згідно даних основного реєстру складських документів на зерно та зерна прийняті на зберігання інформація стосовно позивача та його контрагента - відсутня.

Крім цього, зазначено, що товаро-транспортні накладні складено формально, оскільки насіння соняшника зберігалося згідно з договором відповідального зберігання товару № 12/29/11 від 29.11.2017 ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, 1-в, яка співпадає з розташуванням виробничих приміщень ТОВ «НОВО-ОІЛ», з яким укладено договір про виготовлення з давальницької сировини № 0102/18-1 від 01.02.2018 та співпадає з пунктом розвантаження. Таким чином, транспортування не відбулося, а факт формального оформлення товаро-транспортних накладних підтверджує те, що операція не мала місця. У випадку відсутності бухгалтерської та первинної транспортної документації, що підтверджує отримання товару автомобільним транспортом - у даному випадку товарно-транспортної накладної, платник податку не має підстав для віднесення до податкового кредиту.

Представник відповідача зазначив також, що формуючи висновки за результатами перевірки проведено аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень, а також отриманої податкової інформації від інших територіальних органів ДФС, яка у сукупності свідчить про те, що контрагент позивача здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Вказане свідчить про те, що господарські операції з вказаним контрагентом-постачальником не мали реального характеру. Наявність у позивача документів, які відповідно до Податкового кодексу України є необхідними для формування податкового кредиту, не є безумовною підставою для віднесення сум до податкового кредиту у зв'язку з тим, що відомості, які містяться у таких податкових накладних є недостовірними.

Представлені позивачем до перевірки первинні документи не підтверджують факт придбання товарів, робіт та послуги, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. Намір отримати дохід лише за рахунок відшкодування податку на додану вартість без здійснення реальної господарської діяльності не можна розглядати як самостійну ділову мету. З огляду на наведене, господарські операції між позивачем та його контрагентом фактично не відбувались.

Отже, у контролюючого органу були підстави для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення, таке є правомірним, підлягає залишенню в силі, а у задоволенні позову - слід відмовити.

Суд заслухав вступне слово представниць сторін, з'ясував фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

Позивач, ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» зареєстроване як юридична особа в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.03.2004, ідентифікаційний код юридичної особи: 31978272; види діяльності: Код КВЕД 01.50 Змішане сільське господарство; Код КВЕД 11.03 Виробництво сидру та інших плодово-ягідних вин; Код КВЕД 11.05 Виробництво пива (основний); Код КВЕД 11.07 Виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; взято на податковий облік 25.04.2002 за № 9814, перебуває на податковому обліку в Львівському управлінні Офісу великих платників податків ДФС.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби у період з 05.06.2018 по 23.06.2018 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» з питань господарських відносин з ТОВ «ПК «Заграва» за грудень 2017, а також документального підтвердження використання у власній господарській діяльності товарів, робіт (послуг) або подальшої реалізації цих товарів, робіт (послуг) від вищезазначеного контрагента з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства, про що складено акт № 104/28-10-48/319/78272 від 13.07.2018 (Т.1, а.с.11-37).

Перевіркою підприємства позивача встановлені порушення:

- п. 5-7, п. 10-12, п. 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, п. 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.10.99 № 246, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за № 751/4044 із змінами та доповненнями, п. 135.1, ст.135 пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами і доповненнями), внаслідок чого занижено податок на прибуток за 1 квартал 2018 року на суму 884704,00 грн.

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2738700,00 грн. в т.ч. в грудні 2017 року суму ПДВ 214683,33 грн., в січні 2018 року суму ПДВ 1677565,67 грн., в лютому 2018 року суму ПДВ 679860,00 грн. та в березні 2018 року суму ПДВ 166500,00 грн. (Т.1, а.с.36-36 зворот)

18.08.2018 позивачем подано до Львівського управління офісу великих платників податків ДФС заперечення на акт документальної позапланової перевірки ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» № 104/28-10-48-14/31978272 (Т.1, а.с.38-41).

31.07.2018 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято, в тому числі, податкове повідомлення-рішення № за платежем: податок на додану вартість на загальну суму 4108050,00 грн., відповідно до якого збільшено суму грошового зобов'язання на суму 2738700,00 грн, визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1369350,00 грн. (Т.1, а.с.10).

08.08.2018 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою № 850 на податкові повідомлення-рішення № та № від 31.07.2018 (Т.1, а.с.42-46).

Рішенням про результати розгляду скарги № 331974/6/99-99-11-01-02-25 від 02.10.2018, ДФС України скасувало податкове повідомлення-рішення Офісу ВПП ДФС від 31.07.2018, податкове повідомлення-рішення від 31.07.2018 № залишено без змін, а скаргу - задоволено частково (Т.1, а.с.47-49).

Оскільки позивач податкове повідомлення-рішення № від 31.07.2018 вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (підпункт 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, у тому числі, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В той же час, за змістом вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України зазначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначається: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору.

Згідно з пунктом 201.6 цієї статті податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.10 зазначеної статті, податкова накладна надається платнику податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість, та їх використання у власній господарській діяльності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІ (далі Закон України № 996-ХІ).

Зі змісту ст. 1 Закону України № 996-ХІ слідує, що первинний документ це будь-який документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Законодавством не визначений вичерпний перелік документів, які можуть вважатися первинними, відтак таким, що підтверджують проведення господарської операції і на підставі яких формується звітність. Відсутність деяких реквізитів в одному з первинних документів не робить автоматично господарську операцію такою, що не відбулася.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України № 996-ХІ встановлені вимоги до первинного документу та визначена сфера застосування первинного документу.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції. а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість повинен бути фактично підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Розумна економічна причина (ділова мета) причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (підпункт 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Зокрема, на необґрунтованість податкової вигоди (тобто безпідставне зменшення сум податкових зобов'язань до сплати в бюджет, отримання бюджетного відшкодування тощо) можуть також вказувати, підтверджені належними доказами доводи податкового органу, щодо відсутності первинних документів; обліку з метою оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані із фактом виникнення податкової вигоди якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність основних засобів та виробничих потужностей для досягнення результатів позитивної підприємницької, економічної діяльності; неможливості реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності.

При цьому, дослідження реальності господарської діяльності повинно здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Разом з тим, за відсутності факту придбання товарів, робіт чи послуг або в разі, якщо придбані товари, роботи чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом встановлено, що 29.11.2017 ТзОВ «Продовольча компанія «Заграва» (постачальник) та ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе» (покупець) уклали договір поставки № 12 (Т.1, а.с.50-52), відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар - насіння соняшнику, загальна кількість, ціна та загальна вартість якого визначені в додатках до цього договору, або накладних, які після підписання сторонами є невід'ємними частинами даного договору (підпункт 1.1 Договору).

Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент підписання та скріплення печатками або штампом, уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару та є моментом здійснення поставки (підпункт 1.3 Договору).

Асортимент товару - насіння соняшнику. Кількість товару визначається додатками до даного договору та/або накладними, які після підписання сторонами є невід'ємними частинами даного договору. Якість товару повинна бути підтверджена сертифікатами та іншими документами, які необхідні для товару даного виду згідно чинного законодавства України. Всі необхідні документи, що підтверджують якість та відповідність товару постачальник зобов'язаний передати покупцю в момент передачі партії товару (п. 2 Договору).

Ціна товару визначається додатками до даного договору та/або накладними, які після підписання сторонами є його невід'ємними частинами даного Договору. Загальна вартість даного Договору становить сукупність вартості усіх поставлених постачальником покупцю партій товарів.

Загальна вартість даного договору становить сукупність вартості усіх поставлених постачальником покупцю партій товару.

Датою оплати кожної партії товару вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (підпункти 3.1, 3.3, 3.5 Договору).

Поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі усного або письмового замовлення покупця на умовах ЕХW (склад постачальника) у відповідності до правил тлумачення торгівельних термінів - ІНКОТЕРМС (у редакції 2010). Товар передається постачальником покупцеві за адресою визначеною сторонами у додатках до даного договору. Замовлення передається через уповноваженого представника постачальника, факсом або електронною поштою або усно по телефону. Замовлення здійснене покупцем означає, що останній згоден з умовами поставки та оплати, передбаченим даним договором. Товар, що поставляється повинен бути упакований звичайним для нього способом, який забезпечує схоронність товару за умов зберігання та транспортування (п. 4 Договору).

Приймання кожної партії товару здійснюється уповноваженим представником Покупця у відповідності: по кількості - зданими видаткових накладних; по якості - за маркуванням товару по етикетці, якісним посвідченням (сертифікатом відповідності). Якщо вимога оцінки відповідності визначена законом або за іншими вимогами, визначеними нормативними актами. Місце приймання товару: склад постачальника. Покупець при прийнятті товару зобов'язаний перевірити відповідність кількості і асортименту товару вказаному в накладній та поставити відбиток печатки або штампу з підписом уповноваженої особи за отримання товару. У будь-якому випадку визначальними є кількість товару прийнята в момент здійснення поставки. За прийняття товару не уповноваженою на те особою відповідальність несе покупець. Сторони домовились, що після приймання товару, такий може і надалі знаходитись на складі постачальника до моменту вивозу такого товару покупцем впродовж 90 днів з моменту підписання накладних. Вартість зберігання вказується у відповідному договорі відповідального зберігання, який підписується сторонами (п. 5 Договору).

До цього договору між сторонами складно специфікації № 1 та № 2 від 29.11.2017, за якими:

- Специфікація № 1: сторони погодили, що за такою підлягає поставці партія товару: насіння соняшника українського походження, код товару згідно українського класифікатору товару ЗЕД - 1206 00; кількість товару, що поставляється становить 954,00т; ціна за тону товару - 9000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 1800,00 грн. Разом з ПДВ - 10800,00 грн.; загальна вартість партії товару, що поставляється з даної специфікації становить 10303200,00 грн., в т.ч. ПДВ - 171200,00 грн. Постачальник зобов'язаний поставити товар по 31.12.2017 включно; умови поставки: EXW Ех Works/Франко завод, відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010; місце поставки товару: Дніпропетровська область, Новомосковський р-н, с. Знаменівка, вул. Польова, 1В; якість товару повинна відповідати вимогам діючого в Україні ДСТУ 4694:2006 та наступним основним показникам якості: вологість - до 8%; сміттєва домішка - до 30%; олійність не менше 45% (Т.1, а.с.53);

- Специфікація № 2: сторони погодили, що за такою підлягає поставці партія товару: насіння соняшника українського походження, код товару згідно українського класифікатору товару ЗЕД - 1206 00; кількість товару, що поставляється становить 648,00т; ціна за тону товару - 9166,67 грн., крім того ПДВ 20% - 1833,33 грн. Разом з ПДВ - 11000,00 грн.; загальна вартість партії товару, що поставляється з даної специфікації становить 7128000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1188000,00 грн. Постачальник зобов'язаний поставити товар по 31.12.2017 включно; умови поставки: EXW Ех Works/Франко завод, відповідно до правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010; місце поставки товару: Дніпропетровська область, Новомосковський р-н, с. Знаменівка, вул. Польова, 1В; якість товару повинна відповідати вимогам діючого в Україні ДСТУ 4694:2006 та наступним основним показникам якості: вологість - до 8%; сміттєва домішка - до 30%; олійність не менше 45% (Т.1, а.с.54).

На підтвердження реальності операцій за цим договором позивачем до матеріалів справи долучено копії:

- видаткових накладних: № 206 від 21.12.2017 на суму 583200,00грн., в т.ч. ПДВ 97200,00 грн.; № 207 від 28.12.2017 на суму 468600,00 грн. на суму 78100,00 грн.; № 208 від 28.12.2017 на суму 495000,00 грн., в т.ч. ПДВ 82500,00 грн.; № 209 від 29.12.2017 на суму 498960.00 грн. в т.ч. ПДВ 83160,00 грн.; № 210 від 20.12.2017 на суму 500040,00 грн. в т.ч. ПДВ 83340,00 грн.; № 211 від 25.12.2017 на суму 508200,00 грн., в т.ч. ПДВ 84700,00 грн.; № 212 від 29.12.2017 на суму 511500,00 грн., в т.ч. ПДВ 85200,00 грн.; № 213 від 511500,00 грн., в т.ч. ПДВ 85250,00 грн.; № 214 від 23.12.2017 на суму 729000,00 грн., в т.ч. 121500,00 грн.; № 215 від 23.12.2017 на суму 999000,00 грн.. в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 216 від 25.12.2017 на суму 999000,00 грн. в т.ч. ПДВ 165500,00 грн.; № 217 від 25.12.2017 на суму 999000,00 грн.. в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 218 від 26.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 219 від 20.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 220 від 22.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 221 від 22.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 222 від 29.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 223 від 25.12.2017 на суму 440000,00 грн. в т.ч. ПДВ 73333,33 грн.; № 224 від 30.12.2017 на суму 507650,00 грн., в т.ч. ПДВ 84608,33 грн.; № 225 від 29.12.2017 на суму 509300,00 грн., в т.ч. 84833,33 грн.; № 226 від 30.12.2017 на суму 509300,00 грн., в.ч. ПДВ 84883,33 грн.; № 227 від 27.12.2017 на суму 352000,00 грн., в т.ч. ПДВ 58666,67 грн.; № 228 від 26.12.2017 на суму 324500,00 грн. в т.ч. ПДВ 54083,33 грн.; № 229 від 28.12.2017 на суму 467500,00 грн., в т.ч. ПДВ 77916,67 грн.; № 230 від 27.12.2017 на суму 503800,00 грн. в т.ч. ПДВ 83966,67 грн.; № 231 від 29.12.2017 на суму 508750,00 грн., в т.ч. ПДВ 84791,67 грн.; № 232 від 26.12.2017 на суму 510400,00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 85066,67 грн. (Т.1, а.с.55-81);

- податкових накладних: № 29 від 20.12.2017 на суму 583200,00 грн., в т.ч. ПДВ 97200,00 грн.; № 36 від 20.12.2017 на суму 500040,00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 83340,00 грн.; № 37 від 20.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 38 від 22.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 39 від 22.12.2017 на суму 999000,00 грн. в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 40 від 23.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 41 від 23.12.2017 на суму 729000,00 грн., в т.ч. ПДВ 121500,00 грн.; № 42 від 25.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 43 від 25.12.2017 на суму 999000,00 грн.. в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 44 від 26.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 45 від 29.12.2017 на суму 999000,00 грн, в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 46 від 29.12.2017 на суму 498960,00 грн., в т.ч. ПДВ 83160,00 грн.; № 47 від 29.12.2017 на суму 511500,00 грн., в т.ч. ПДВ 85250,00 грн.; № 48 від 29.12.2017 на суму 511500,00 грн., в т.ч. ПДВ 85250,00 грн.; № 49 від 29.12.2017 на суму 508750,00 грн., в т.ч. ПДВ 84791,67 грн.; № 50 від 29.12.2017 на суму 509300,00 грн., в т.ч. ПДВ 84883,33 грн.; № 51 від 30.12.2017 на суму 509300,00 грн., в т.ч. ПДВ 84883,33 грн.; № 52 від 30.12.2017 на суму 507650,00 грн., в т.ч. ПДВ 84608,33 грн.; № 53 від 25.12.2017 на суму 508200,00 грн., в т.ч. 84700,00 грн.; № 54 від 25.12.2017 на суму 440000,00 грн., в т.ч. ПДВ 73333,33 грн.; № 55 від 26.12.2017 на суму 324500,00 грн., в т.ч. ПДВ 54083,33 грн.; № 56 від 26.12.2017 на суму 510400,00 грн., в т.ч. ПДВ 85066,67 грн.; № 57 від 27.12.2017 на суму 352000,00 грн., в т.ч. ПДВ 58666,67 грн.; № 58 від 27.12.2017 на суму 503800,00 грн., в т.ч. ПДВ 83966,67 грн.; № 59 від 28.12.2017 на суму 28.12.2017 на суму 495000,00 грн., в т.ч. ПДВ 82500,00 грн.; № 60 від 28.12.2017 на суму 467500,00 грн., в т.ч. ПДВ 77916,67 грн.; № 61 від 28.12.2017 на суму 468600,00 грн., в т.ч. ПДВ 78100,00 грн. (Т.1, а.с.82-108).

- актів прийому-передачі товару: № 1 від 20.12.2017 на суму 500040,00 грн., в т.ч. ПДВ 83340,00 грн.; № 2 від 20.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 3 від 583200,00 грн., в т.ч. ПДВ 97200,00 грн.; № 5 від 22.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 6 від 23.12.2017 на суму 729000,00 грн., в т.ч. ПДВ 121500,00 грн.; № 7 від 23.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 8 від 25.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 9 від 25.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 10 від 25.12.2017 на суму 508200,00 грн.. в т.ч. ПДВ 84700,00 грн.; № 11 від 25.12.2017 на суму 440000,00 грн., в т.ч. ПДВ 73333,33 грн., № 12 від 26.12.2017 на суму 999000,00 грн., в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 13 від 26.12.2017 на суму 510400,00 грн., в т.ч. ПДВ 85066,67 грн.; № 14 від 26.12.2017 на суму 324500,00 грн., в т.ч. ПДВ 54083,33 грн.; № 15 від 27.12.2017 на суму 352000,00 грн., в т.ч. ПДВ 58666,67 грн.; акт № 16 ід 27.12.2017 на суму 503800,00 грн., в т.ч. ПДВ 53966,67 грн.; № 17 від 28.12.2017 на суму 467500,00 грн., в т.ч. ПДВ 77916,67 грн.; № 18 від 28.12.2017 на суму 495000,00 грн., в т.ч. ПДВ 82500,00 грн.; № 19 від 28.12.2017 на суму 468600,00 грн., в т.ч. ПДВ 78100,00 грн.; № 20 від 29.12.2017 на суму 498960,00 грн., в т.ч. ПДВ 83160,00 грн.; № 21 від 29.12.2017 на суму 999000,00 грн.. в т.ч. ПДВ 166500,00 грн.; № 22 від 29.12.2017 на суму 511500,00 грн., в т.ч. ПДВ 85250,00 грн.; № 23 від 29.12.2017 на суму 511500,00 грн., в т.ч. ПДВ 85250,00 грн.; № 24 від 29.12.2017 на суму 509300,00 грн., в т.ч. ПДВ 84833,33 грн.; № 25 від 29.12.2017 на суму 508750,00 грн., в т.ч. ПДВ 84791,67 грн.; № 26 від 30.12.2017 на суму 509300,00 грн., в т.ч. ПДВ 84883,33 грн.; № 27 від 30.12.2017 (Т.1, а.с.109-134);

- платіжних доручень: № 9071 від 16.01.2018 на суму 2106462,53 грн.; платник: ТзОВ ТВК ППБ Для людей - як для себе!, призначення платежу: оплата за товар згідно договору № 12 від 29.11.2017, у т.ч. ПДВ 351077,09 грн.; № 13908 від 23.06.2018 на суму 1000000,00 грн., платник: ТзОВ ТВК ППБ Для людей - як для себе!, призначення платежу: оплата за товар згідно договору № 12 від 29.11.2017, у т.ч. ПДВ 166666,67 грн. (Т.1, а.с.135-136).

29.11.2017 між ТзОВ «Продовольча компанія «Заграва» (зберігач) та позивачем (поклажодавець) укладено договір № 12/29/11 відповідального зберігання товару, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії цього договору товар, що визначається у акті приймання-передачі майна, що є невід'ємною частиною цього договору. Місце зберігання майна: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Знаменівка, вул. Польова І.В. Приймання товару на відповідальне зберігання та повернення його з відповідального зберігання здійснюється сторонами за актами приймання-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Перелік товару, який передається на відповідальне зберігання згідно з цим договором, його кількість, вартість та комплексність визначаються сторонами у актах приймання-передачі (п. 1 Договору).

Плата за зберігання товару становить 6,00 грн. з ПДВ за 1 т/добу та підлягає сплаті на користь зберігача шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок протягом 10 днів після повернення товару з відповідального зберігання. Розмір плати за зберігання може змінюватися лише за згодою сторін та такі зміни оформлюються додатковою угодою (п.4 Договору) (Т.1, а.с.137).

За результатами укладення цього договору сторонами на його виконання складено акти прийому-передачі на відповідальне зберігання № 1 від 20.12.2017, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 138,8т на суму 1499040,00 грн. (в т.ч. ПДВ); № 2 від 21.12.2017, відповідно до якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання 54т на загальну вартість 583200,00 грн.; № 3 від 22.12.2017, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 185т на суму 1998000,00 грн. (в т.ч. ПДВ); № 4 від 23.12.2018, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 160т на суму 729000,00 грн. (в т.ч. ПДВ); № 5 від 25.12.2017, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 271,2т на суму 2946200,00 грн. (в т.ч. ПДВ); № 6 від 26.12.2017, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 168,4т на суму 1833900,00 грн. (в т.ч. ПДВ); № 7 від 27.12.2017, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 77,8т на суму 855800,00 грн. (в т.ч. ПДВ); № 8 від 28.12.2017, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 130,1т на суму 1431100,00 грн. (в т.ч. ПДВ); № 9 від 29.12.2017, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 324,25т на суму 3539010,00 грн. (в т.ч. ПДВ); № 10 від 30.12.2017, за яким поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання насіння соняшника у кількості 92,45т на суму 1016950,00 грн. (в т.ч. ПДВ) (Т.1, а.с.138-147).

Згідно з актом звірки залишків на відповідальному зберіганні до Договору відповідального зберігання від 30.04.2017 товар насіння соняшника у кількості 954т на суму 10303200,00 грн. (в т.ч. ПДВ) та у кількості 648т на суму 7128000,00 грн. (в т.ч. ПДВ) зберігаються у Дніпропетровській області, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, 1В (Т.1, а.с.148).

01.02.2018 між ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» (замовник) та ТОВ «НОВО-ОІЛ» (виконавець) уклали договір № 0102/18-1, за умовами якого предметом цього договору є проведення виконавцем робіт з приймання і переробки сировини, що поставляється замовником, в готову продукцію з подальшим відвантаженням готової продукції замовника. При цьому: сировина, партія сировини, давальницька сировина та/або насіння - насіння соняшника, що поставляється замовником виконавцю для його подальшої переробки на готову продукцію; переробка сировини в готову продукцію; переробка сировини - виконання виконавцем комплексу робіт з приймання і переробки сировини в готову продукцію, а також її відвантаження на умовах договору; продукція, партія продукції, кінцева продукція та/або готова продукція - олія соняшникова нерафінована, шрот соняшниковий. Відвантаження, зберігання, навантаження насіння та/або кінцевої продукції здійснює виконавець, якщо із замовником окремо не домовлено про інше (п. 1 Договору).

Сторони погоджуються з наступними фіксованими параметрами виробництва (виходу) продукції: олія соняшникова нерафінована - 40%; шрот соняшниковий - 40%. Кінцева продукція упаковується відповідно до вказівок замовника таким чином: шрот соняшниковий - насипом; олія соняшникова нерафінована - наливом в автоцистерни. Якість олії соняшникової пресованої нерафінованої повинна відповідати ДСТУ 4492:2005, технічним умовам для виробництва даного виду продукції, зокрема: колірне число йоду, сг - макс. 20; кислотне число, мг КОН/г - макс 4,0; масова частка вологи і летючих речовин - макс. 2%; масова частка фосфоровмісних речових у перерахунку на стеароолеолецітін - макс. 0,6%; перекисне число, ммоль/кг - макс. 7,0; температура спалаху - нижче 225 градусів C.

Якість шроту соняшникового - повинна відповідати ДСТУ 4638:2006 і технічним умовам для виробництва даного виду продукції, зокрема: протеїн на абсолютну суху речовину - мін. 39%; клітковина на абсолютно суху речовину - макс. 23%; жир на абсолютно суху речовину - макс. 2,5%; вологість - макс. 11,0%.

Відходи третьої категорії утилізуються виконавцем за його рахунок (п. 2 Договору).

Договірна вартість переробки однієї тони сировини, визначеній в заліковій вазі становить: 250,00 грн. без ПДВ. Оплата за переробку сировини проводиться замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця у наступному порядку: за фактично виконаний обсяг переробки сировини за актом приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), отримання замовником від виконавця податкової накладної та реєстрації такої в Єдиному реєстрі податкових накладних. Замовник окремо щомісяця сплачує виконавцю вартість понесених витрат по доробці сировини до залікової ваги, а саме, за сушіння та очистку у розмірах, визначених додатковою угодою до договору. Замовник зобов'язаний сплатити виконавцю вартість витрат по доробці сировини протягом трьох банківських днів з дня отримання від виконавця відповідного рахунку, акту доробки сировини за формою № 34 (акт на очищення, сушіння зерна, насіння олійних культур і трав), підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), отримання замовником від виконавця податкової накладної та реєстрації такої в Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі зміни вартості наводу, електроенергію та підвищення мінімальної заробітної плати виконавець залишає за собою право переглянути вартість переробки та узгодити це із замовником (п. 3 Договору)

Замовник протягом 5-ти робочих днів з дати отримання Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму послуг з переробки сировини зобов'язаний його підписати та надати виконавцю або надати мотивовану відмову від його підписання.

При неотриманні у вищевказаний термін мотивованої відмови з боку Замовника підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму послуг з переробки сировини, сторони вважають такий Акт приймання-передачі виконаних робіт (над послуг) підписаним та таким що набув чинності, на що сторони дають згоду, підписавши даний Договір (п. 4 Договору).

Поставка сировини здійснюється партіями насипом автомобільним транспортом на виробничі приміщення ТОВ «НОВО-ОІЛ», розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Знаменівка, вул. Польова, буд. 1-В

Датою поставки сировини (її партії) виконавцю вважається дата складання виконавцем актів на приймання до переробки сировини. Виконавець гарантує збереження поставленої йому замовником сировини. Пакування та маркування сировини й продукції повинні відповідати стандартам і технічним умовам, що діють у країні відправника вантажу. Пакування сировини та готової продукції має забезпечувати цілісність вантажу під час транспортування з урахуванням перевалок, а також зберігати його від атмосферних явищ (Т.1, а.с.149-151).

На підтвердження операцій за договором до матеріалів справи долучено копії:

- видаткових накладних (у переробку): № 01 від 01.02.2018 на суму 2918667,73 грн.; № 5 від 05.05.2018 на суму 2881542,71 грн.; № 7 від 07.02.2018 на суму 2899051,05 грн.; № 09 від 09.02.2018 на суму 2848359,37 грн.; № 12 від 12.02.2018 на суму 2895567,72 грн.; № 14 від 14.02.2018 на суму 2902259,39 грн.; № 16 від 16.02.2018 на суму 2881634,38 грн.; № 19 від 19.02.2018 на суму 2894467,72 грн.; № 21 від 21.02.2018 на суму 2881359,38 грн.; № 23 від 23.02.2018 на суму 2413767,54 грн. (Т.1, а.с.153-162);

- акти приймання передачі давальницької сировини для переробки: від 01.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 318,40т; від 05.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 314,35т; від 07.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 316,26т; від 09.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 310,73т; від 14.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 316,61т.; від 16.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 314,36 т; від 19.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 315,76т; від 21.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 314,33т; від 23.02.2018 про передачу насіння соняшника у кількості 263,32т (Т.1, а.с.163-168,170-172).

18.02.2018 та 28.02.2018 між сторонами підписано акти приймання-передачі готової продукції, відповідно до яких виконавець на виконання договору на переробку давальницької сировини № 0102/18-1 від 01.02.2018 передав замовнику: олію соняшникову нерафіновану у кількості 265,240т та у кількості 974,760т відповідно; шрот соняшниковий у кількості 272,565т та 979,295т. відповідно. У таких вказано кількість використаної давальницької сировини (675,00т та 2425,00т). Готова продукція оглянута замовником особисто до підписання цього акту, відповідає показникам кількості та якості, що дозволяє замовнику використовувати її за призначенням.. Замовник претензій до виконавця по кількості та якості готової продукції не має (Т.1, а.с.169, 173).

До матеріалів справи також представлено експлуатаційний дозвіл для потужностей (об'єктів) з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів від 12.12.2011 № 51280/06/07 для цеху виробництва рослинної олії ТзОВ «Ново-Оіл» (Т.1, а.с. 174).

15.12.2017 між позивачем (комітент) та ТзОВ «ГРЕИНЛАЙН» (комісіонер) укладено договір № 151217-ППБ/Г комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції, відповідно до якого комітент доручає, а комісіонер зобов'язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента угоду з продажу сільськогосподарської продукції Шрот соняшниковий у кількості 500,00т (+/-10%) та Макуха соняшникова у кількості 700т (+/-10%) (далі - продукція) за межами України. Номенклатура, кількість, мінімальна ціна та умови поставки продукції, що підлягає продажу за цим Договором визначається Специфікаціями, які оформлюються додатками до Договору. Виступаючи від свого імені комісіонер самостійно укладає зовнішньоекономічні контракти купівлі-продажу з третьою особою (особами), здійснює всі необхідні митні процедури, пов'язані з експортом продукції, укладає необхідні договори щодо зберігання продукції в місці поставки (при необхідності), укладає договори щодо транспортування продукції (при необхідності). Виступаючи від свого імені комісіонер самостійно укладає з підприємством декларантом договір на декларування продукції. Продукція, що надійшла від комісіонера до комітента, є власністю останнього. Комісійна винагорода комісіонера за даним договором складає 600000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 100000,00 грн. (п. 1 Договору).

Згідно з п. 4 Договору передача продукції на комісію здійснюється протягом місяця після підписання специфікації , якою визначається асортимент і кількість продукції, за актом прийому-передачі в будь-якому місці на території України, визначеному у Специфікації.

Після виконання доручення з продажу партії продукції комісіонер надає комітенту звіт протягом місяця: у строк до 15 числа поточного місяця та до третього числа місяця наступного за поточним. Звіт по строку надання до 15 числа поточного місяця має містити інформацію щодо оформлення митної декларації та її копій (Т.1, а.с.175-176).

05.02.2018 між сторонами складено Специфікацію № 1 до вказаного договору, згідно з якою, у відповідності до умов договору комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції № 151217-ППБ/Г від 15.12.2017, комітент доручає комісіонеру продати продукцію на експорт на умовах Договору до даної специфікації: шрот соняшниковий у кількості 1200,00т (+/-10%), загальною вартістю 224400,00 доларів США; олію соняшникову нерафіновану першого гатунку у кількості 270,00т, загальною вартістю 201150,00 доларів США. Комітент доручає комісіонеру продукцію у кількості 1470,00 тон +/- 10% на умовах поставки: СРТ Україна, м. Херсон та м. Миколаїв. Продукція передається комітентом комісіонеру за адресою: шрот соняшниковий - Україна м. Херсон, вул. Домобудівна, 11 та/або м. Херсон, вул. Причальна, 35/37; олія соняшникова нерафінована першого гатунку - Україна, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 117. Період поставки: 05.02.2018 - 30.04.2018. Комісійна винагорода комісіонера - 600000,00 грн. з ПДВ (Т.1, а.с.177).

Згідно з додатковою угодою до договору від 05.02.2019, сторони погодили підпункт 1.1 Договору, викласти у наступній редакції: «Комітент доручає, а комісіонер зобов'язується здійснити від свого імені та за рахунок комітента угоду з продажу сільськогосподарської продукції шрот соняшниковий в кількості 1200,00т (+/-10%), та олія соняшникова нерафінована першого гатунку у кількості 270,00т (+/-10%) (далі - продукція) за межами України». Інші умови Договору залишаються без змін (Т.1, а.с.178).

22.03.2018 між сторонами складено акт про те, що під час реалізації на експорт олії соняшникової нерафінованої першого гатунку згідно контракту Комісіонера № GR2018/02-16 від 16.02.2018, з покупцем «biz-world.cz, spol. s r.o». укладеного на виконання договору комісії № 151217-ППБ/Г від 15.12.2017, були понесені технологічні витрати (відхилення у вагах у/на порту/терміналі, нормативні втрати при зберіганні, завантаженні на судно) олії у кількості 0,267т.

За умовами контракту № GR2018/02-16 від 16.02.2018, технологічні втрати олії у кількості 0,267т покупцем не компенсуються та підлягають списанню відповідно до норм діючого законодавства. Загальна сума списання за цим актом складає 5171,79 грн. без ПДВ. (Т.1, а.с.179).

Підтверджуючи реальність операцій за відповідним договором до матеріалів справи надано: контракт № GR2018/0214 від 14.02.2018контракт № GR2018/02-16 від 16.02.2018, з додатковою угодою від 16.02.2018 та Специфікацією № 1 до такого від 16.02.2018 товарно-транспортні накладні; акти прийому передачі сільськогосподарської продукції на комісію; № GR2018/02-16 від 16.02.2018; вантажні митні декларації, форми МД-2 (Т.1, а.с.180-214).

Комісіонером на виконання договору комісії № 151217-ППБ/Г від 15.12.2017 надано звіти: № 1 від 31.03.2018; № 1-1 від 30.04.2018; № 2 від 31.03.2018; № 2-1 від 30.04.2018; а також надано акт надання послуг № 14 від 15.06.2018 на суму 600000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 100000,00 грн.) (Т.1, а.с.215-222).

До матеріалів справи також надано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2017 року з додатками (Т.1, а.с.223-229), з квитанцією про прийняття такої контролюючим органом (Т.1, а.с.230).

У акті перевірки позивача від 13.07.2018 зафіксовано, що згідно з базою даних автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту встановлено розбіжності між даними задекларованими ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» та постачальником ТзОВ «ПК «Заграва» за грудень 2017 у сумі ПДВ 2738700,00 грн, яке виникло у зв'язку з тим, що Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області податкову звітність ТзОВ «ПК «Заграва» з податку на додану вартість (Декларації з податку на додану вартість) за грудень 2017 прийнято «до відома».

Львівським управлінням Офісу ВПП ДФС направлено запит в Державне підприємство «Держреєстри України» № 22940/10/28-10-48-12 від 31.05.2018 щодо надання інформації з основного реєстру та реєстру зернового складу по ТзОВ ТВК „Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» та його контрагента ТзОВ «ПК «Заграва».

З Державного підприємства «Держреєстри України» отримано відповідь від 21.06.2018 за № 357 (вх. № 41760/10 від 21.06.2018), в якій повідомлено що згідно з даними основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого, на зберігання інформація по ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» та його контрагента ТзОВ «ПК «Заграва» у Реєстрі відсутня. Крім того, повідомлено, що ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!», ТзОВ «ПК «Заграва» не зареєстровані у Реєстрі як зернові склади із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно.

Проведеним аналізом представлених до перевірки товарно-транспортних накладних встановлена суттєва невідповідність пункту навантаження насіння соняшника:70002, м. Бердянськ, вул. Матросова, 22.

Насіння соняшника зберігалося позивачем (згідно з Договором відповідального зберігання товару № 12/29/11 за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова 1-В) та за цією адресою розташовані виробничі приміщення ТзОВ «НОВО-ОІЛ», за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, 1-В (Згідно з п. 5.1 Договору № 0102/18-1 про виготовлення продукції з давальницької сировини від 01.02.2018 року «... виробничі приміщення ТзОВ «НОВО-ОІЛ», розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, буд. 1-В»).

Враховуючи вищевикладене, товарно-транспортні накладні складено формально так як, насіння соняшника зберігалося згідно з Договором відповідального зберігання товару № 12/29/11 від 29.11.2017 ТзОВ ТВК «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, буд 1-В, яка співпадає з розташуванням виробничих приміщень ТзОВ «НОВО-ОІЛ» (згідно з п. 2.1 Договору № 0102/18-1 про виготовлення продукції з давальницької сировини від 01.02.2018 «...виробничі приміщення ТзОВ «НОВО-ОІЛ», розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, буд. 1-В») та співпадає з пунктом розвантаження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вул. Польова, буд 1-в, вказаним в відповідних товарно транспортних накладних.

Вказане, з позиції контролюючого органу, підтверджує, що транспортування не відбулося, даний факт формально оформлених товарно-транспортних накладних підтверджує, що операція не відбулося, оскільки зберігання насіння соняшника відображалося за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Знаменівка, вулю Польова, буд. 1-В і не могло транспортуватися з пункту навантаження: 70002, Бердянськ, вул. Матросова, 22, який вказано в вищеописаних товарно-транспортних накладних.

Згідно з відповідними товарно-транспортними накладними перевезено насіння соняшника у кількості 3099,95т, а отримано за відповідними накладними та актами прийому передачі від ТзОВ «ПК «Заграва» 1602,00т насіння соняшника.

Львівським управлінням Офісу ВПП ДФС направлено запиту в Головне управління Національної поліції у Львівській області № 27295/10/28-10-48-14 від 22.06.2018 щодо фіксації номерних знаків транспортних засобів, вказаних у запиті, згідно обліків автоматизованої системи фіксації та розпізнавання номерних знаків «Відеоконтроль Рубіж». Станом на момент підписання акту відповіді на вказаний запит не одержано.

Контролюючим органом в ході проведення перевірки також здійснено аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень, а також податкової інформації щодо ТзОВ «ПК «Заграва», а також по ланцюгу постачання, податкову базу ІС «Податковий блок».

За результатами опрацювання таких з'ясовано, що ТзОВ «ПК «Заграва» здійснювало діяльність спрямовану на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, відтак операції позивача з вказаним контрагентом не мали реального товарного характеру. Наявність у позивача документів, які відповідно до Податкового кодексу України є необхідними для формування податкового кредиту - податкові накладні, видані складені відповідним постачальником не є безумовною підставою для віднесення сум до податкового кредиту, у зв'язку з тим, що відомості, які містяться у таких податкових накладних є недостовірними. Представлені до перевірки первинні документи не підтверджують факт придбання товарів, робіт та послуг, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. Намір одержати дохід лише за рахунок відшкодування ПДВ без здійснення реальної господарської діяльності не можна розглядати як самостійну мету. Вказані обставини у сукупності, з позиції контролюючого органу, вказують на те, що господарські операції позивача та ТзОВ «ПК «Заграва» фактично не відбувалися.

Оскільки первинні документи, які б містили відомості про господарські операції не представлені у повній мірі позивачем, у зв'язку з цим відсутнє підтвердження фактичного отримання товару та їх зв'язок з господарською діяльністю, не доведено їх використання у власній господарській діяльності, а отже і відсутня підстава для включення їх без підтвердження відповідними, складеними згідно з чинним законодавством, первинними документами до складу податкового кредиту. Відсутність обґрунтованості розумних економічних або інших причин є підставою для створення умов, за яких відповідний платник податку не мав намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, що призвело до відображення податкового кредиту, що суперечить моральним засадам суспільства, тобто нереальність здійснення фінансово-господарських операцій сплати грошових коштів та податків від цих операцій - тим самим нести шкоду державі та суспільству.

З огляду на наведене, контролюючим органом сформовано висновок про завищення податкового кредиту з ПДВ по операціях з придбання товару від ТзОВ «ПК «Заграва» на загальну суму 2738700,00 грн.

Співставивши встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини та висновки контролюючого органу, викладені у акті перевірки позивача від 10.10.2018, суд зазначає таке.

Щодо відсутності належно складених документів про зберігання зерна відповідач посилається на норми п.1.10. Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики України від 13.10.2008 № 661. Разом з тим, обґрунтованими є покликання позивача на те, що вказаний вище наказ скасовано Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 166-р від 10.03.2017, як такий, що встановлює регуляторні бар'єри. Таким чином, на момент придбання насіння соняшника та передання його на зберігання, зазначений нормативний акт втратив чинність.

Щодо ненадання позивачем до перевірки та у ході судового розгляду документів про походження зерна, позивач пояснив, що договором з ТОВ «Продовольча компанія «Заграва» не обумовлювалась поставка насіння соняшника конкретного сільськогосподарського виробника, а лише кількість та якість. Постачальник був вправі здійснювати закупівлю такого зерна для подальшого продажу позивачеві на свій розсуд, в будь яких господарствах чи у населення.

Щодо документів, які підтверджують якість товарів, сертифікатів, посвідчень про якість зерна, тощо, за своїм змістом вони не можуть доводити або спростовувати факт поставки товарів, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам і не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що фіксують факти здійснення господарських операцій

Обґрунтованими, з позиції суду, є покликання позивача на те, що надання товариством документів, які не передбачені законодавством є неправомірною. Податковий орган повинен діяти виключно в межах повноважень, визначених законодавством, при цьому, вимагаючи незрозумілі документи, відповідач не вказав жодного нормативного документу, який би передбачав отримання чи складання документу на підтвердження вирощування придбаного зерна.

При наданні оцінки спірним правовідносинам, суд враховує правовий висновок Верховного Суду щодо значення товарно-транспортних накладних при оподаткуванні господарських операцій з поставки товару, який викладений у постанові від 12 червня 2018 року у справі № К/9901/4022/18 (реєстраційний номер в ЄДРСР 74616885), згідно з яким наявність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є визначальною при оподаткуванні господарських операцій за договором поставки та є обов'язковою при оподаткуванні господарських операцій саме за договорами перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом фактів перевезення (переміщення) товару, натомість факти передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього мають підтверджуватися видатковими накладними.

Суд також бере до уваги покликання представниці позивача на те, що покликання на товарно-транспортні за якими перевезено насіння соняшника у кількості 3099,96т, а отримано за видатковими накладними та актами прийому-передачі позивачем від його контрагента 1602,0т насіння соняшника є необґрунтованими, оскільки до перевірки надано товарно-транспортні накладні не лише виписаних за результатами господарської діяльності із контрагентом, а й за результатами з іншими партнерами позивача, які однак були враховані контролюючим органом.

В ході судового розгляду згідно з вище вказаними товарно-транспортними накладними, позивач отримав саме стільки насіння соняшника, як і зазначено у актах прийому-передачі.

Крім цього, як зауважила представниця позивача, у акті перевірки від 13.07.2018 не вказується на наявність будь-яких недоліків у первинній документації Товариства щодо його правовідносин з ТОВ «Продовольча компанія «Заграва», натомість податковий орган ставить під сумнів реальність господарської діяльності посилаючись лише податкову інформацію щодо контрагентів останнього, яка не підтверджена жодними доказами, а лише цитуванням клопотань слідчих, які вказували на припущення щодо фіктивності деяких юридичних осіб, які мали господарські відносини з контрагентом позивача - ТзОВ «ПК «Заграва».

Суд зауважує, що використані відповідачем інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Тому вони не можуть розглядатись, як належні докази у справі, крім того чинним законодавством не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 20.09.2012 у справах № К 9991/574/12, № К 9991/5991/11, № 9991/24891/11. Програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.

Висновки Акта перевірки від 13.07.2018 побудовані на згадуванням назв підприємств - контрагентів ТОВ «Продовольча компанія «Заграва» даних клопотань слідчих, які скеровувались до судів в ході різних кримінальних проваджень щодо надання тимчасового доступу до документів. При цьому в ухвалах суду, які містять виклад клопотань слідчих немає жодних відомостей щодо фіктивності та нереальності господарських операцій між Товариством та ТОВ «Продовольча компанія «Заграва». Висновки відповідача при перевірці не можуть ґрунтуватись на даних таких клопотань слідчих, оскільки, згідно з статтею 84 Кримінального процесуального кодексу України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В розумінні кримінального процесуального законодавства України, належними засобами, які б підтверджували відповідні юридичні факти, є, зокрема, відповідні судові рішення, що набрали законної сили. Але про наявність таких рішень в Акті не згадується.

Разом з тим, контролюючим органом вироків суду відносно названого контрагента позивача, які набрали законної сили, не надано. Податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а, від 27 березня 2018 року №816/809/17.

Разом з тим, ТОВ «Продовольча компанія «Заграва» все ж було у відповідності до вимог чинного законодавства України зареєстровано платником податку на додану вартість, установчі документи зазначеного підприємства не були визнані у судовому порядку недійсними, правовідносини відбувалися на підставі укладених договорів про поставку товарів, належне виконання яких підтверджується актами прийому передачі видатковими та податковими накладними, а сплата коштів - відповідними платіжними дорученнями. Отримання вказаних товарів також підтверджується їх використанням у подальшій господарській діяльності Товариства, експортом товару за кордон.

Суд зауважує, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Лише в такому разі операції суб'єкта господарювання можуть вважатись вчиненими в межах господарської діяльності платника податків та лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Наведене вище узгоджується з нормами пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України щодо тлумачення розумної економічної причини (ділової мети).

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов'язкову спрямованість господарських операцій платника податків на отримання позитивного економічного ефекту, який за загальним правилом виражається у прирості (збереженні) активів та/або їх вартості, а також створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. Водночас, якщо господарська операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то вона не є вчиненою в межах господарської діяльності, а тому її наслідки не можуть відображатись в податковому обліку.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

В процесі розгляду справи, зазначені факти встановлено не було та відповідачем не було надано доказів на підтвердження недотримання сторонами в момент укладення договорів вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання правочинів недійсними.

Приписами ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України чи статті 207 Господарського кодексу України передбачено, що доводити недійсність правочинів (господарських зобов'язань) органи державної податкової служби зобов'язані виключно у судовому порядку.

Чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Податкові накладні ТОВ «Продовольча компанія «Заграва» по взаємовідносинах із Товариством були оформлені згідно з усіма вимогами, наведеними у ст. 201 ПК та зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних в межах встановлених законодавством строків .

Проведеною перевіркою не встановлено жодних зауважень чи претензій до правильності оформлення та/або реєстрації вказаних накладних. Вказане свідчить про достатність коштів ТОВ «Продовольча компанія «Заграва» на рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ для реєстрації накладних у відповідному розмірі.

Таким чином, віднесення сум податку на додану вартість, що були включені Товариством до складу податкового кредиту на підставі податкових накладних, які були зареєстровані ТОВ «Продовольча компанія «Заграва» є правомірним.

У постановах Верховного Суду України від 09.09.2008 року в справі № 21-500во08, від 01.06.2010 у справі № 21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це спричиняє відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» від 09.01.2007 Суд вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Отже платника податку не може бути позбавлено відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування.

Фактичність господарських операцій позивача підтверджена належним чином оформленими первинними документами.

Суд звертає увагу відповідача, що позивач не може нести відповідальність ані за несплату податків продавцями, ані за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї, як і не може нести відповідальність за інші дії контрагента, а тим більше за дії контрагентів контрагента з якими позивач взагалі не перебував у жодних відносинах.

Відтак висновки акта перевірки про відсутність господарських операцій позивача не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Належні та допустимі докази в спростування факту здійснення господарських операцій позивачем у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 61620,75 грн. (а.с.4), такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 31.07.2018 року.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої компанії «Перша приватна броварня «Для людей - як для себе!» (79032, м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г; ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 61620 (шістдесят одна тисяча шістсот двадцять) грн.75 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.03.2019

Суддя Качур Р.П.