Справа № 149/601/19
Суддя: Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/601/19
Провадження №2-а/149/23/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2019 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.,

при секретарі Лукіянчук Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови серії АВ № 945575 від 25.02.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови серії АВ № 945575 від 25.02.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою серії АВ № 945575 від 25.02.2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі 255 грн. Позивач не погоджується із вказаною постановою та зазначає, що правил дорожнього руху він не порушував, а прилад за допомогою якого було здійснено фіксацію правопорушення не сертифікований та використовувався у ручному режимі. Також, в порушення ст.ст. 257, 258, 268, 277-280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. За таких обставин, позивач просить скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 01.03.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

18.03.2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, узагальнені доводи якого зводяться до того, що оскаржувана постанова є обґрунтованою, законною та не підлягає скасуванню, а використання приладу за допомогою якого здійснювалася фіксація адміністративного правопорушення здійснювалося на підставі дозвільних документів.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, предявлений позов підтримує в повному обсязі. При цьому, позивач зазначив, що копію відзиву та доданих до нього документів він не отримував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань не надав.

За вказаних обставин та за відсутності потреби заслухати свідка або експерта, суд, на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу в письмовому провадженні.

При цьому, доводи позивача про те, що він не отримував копію відзиву та доданих до нього документів, жодним чином не впливають на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом даного спору, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АВ № 945575 від 25.02.2019 року, винесеної інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, 25.02.2019 року о 13:24:48 год. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки "Skoda Fabia", д.н.з. 020065, перевищив максимальну допустиму швидкість в населеному пункті с. Якушинці на 48 км/год., а саме рухався зі швидкістю швидкістю 98 км./год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000726, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 98 км/год. Вказана обставина також підтверджується і відповідним відеозаписом з приладу TruCam.

При цьому, суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Крім того, така процедура як "сертифікація" взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13718, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 21 грудня 2018 року та чинного до 21 грудня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000726, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України експертного висновку.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м. до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення.

При цьому, в частині посилань позивача на порушення його прав, передбачених ст.ст. 257, 258, 268, 277-280 КУпАП суд зазначає, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в судовому порядку, чим позивач і скористався. Тому процесуальних порушень під час складення оскаржуваної постанови судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, відтак в задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 77, 79, 162, 205, 246, 250, 269, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови серії АВ № 945575 від 25.02.2019 року, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:/підпис/

З оригіналом вірно: