Справа № 662/2346/18
Суддя: Тимченко О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Тимченко О. В.

секретар судового засідання - Овсяннікова Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новотроїцьке Херсонської області адміністративну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новотроїцької РДА Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новотроїцької РДА Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Заявлені вимоги уточнила, мотивуючи їх тим, що 29.10.2014 року її довіритель ОСОБА_2 на непідконтрольній території України в м.Луганськ народила сина ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №25 вчинений Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області 25.05.2018 року. Після народження дитини ОСОБА_2 у зв»язку з проведенням АТО не мала змоги виїхати на материкову частину України, оскільки разом з нею проживала 93-річня бабуся, яка потребувала цілодобового догляду.

26.09.2017 року ОСОБА_2, вперше після народження дитини, мала можливість виїхати на материкову Україну для оформлення документів. 20.06.2018 року ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 поставлені на облік як внутрішньо переміщенні особи. Після отримання статусу внутрішньо переміщеної особи деревянченко Т.В. звернулася до відповідача з заявою про надання державної допомоги при народженні. Повідомленням від 31.07.2018 року відповідач УСЗН на заяву позивача про призначення допомоги при народженні дитини відмовив у наданні державної допомоги з формулюванням: «звернення надійшло пізніше ніж через 12 місяців після народження дитини». Вказане рішення вважають таким, що порушує права дитини.

Просять визнати вказане рішення протиправним та зобов»язати УСЗН призначити та виплатити допомогу при народженні дитини ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_1 та її довіритель ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позові, та наполягають на їх задоволенні.

Представники відповідачача ОСОБА_5, ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечували з тих підстав, що згідно з пунктом 12 Порядку допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Оскільки позивачем пропущений строк на звернення за призначенням допомоги при народженні дитини, згідно з чинним законодавством відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Згідно копії паспорта громадянина України серія ЕН 350773 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, копії свідоцтва про народження серія І-ЕД №400966 від 25.05.2018 року ОСОБА_4, довідки від 20 червня 2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на обліку як внутрішньо переміщенні особи, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4.

Дослідженням копії свідоцтва про народження серія І-ЕД №400966 від 25.05.2018 року встановлено, що Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області 25.05.2018 складено актовий запис № 25 про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження Луганська область, місто Луганськ; батько ОСОБА_7, мати ОСОБА_2 (арк. спр.8).

Рішенням УСЗН Новотроїцької РДА Херсонської області від 31.07.2018 відмовлено в призначенні соціальної допомоги з підстав пропуску строку звернення за допомогою (арк. спр.10).

Спірним в межах цієї справи є питання правомірності не призначення відповідачем позивачу соціальної допомоги при народженні дитини.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей визначає Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім'ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини (пункт 2 частини першої статті 3 Закону № 2811-XII).

Згідно зі статтею 10 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Згідно ч. 7 ст. 11 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Пунктом 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок), також встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Отже, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем пропущено строк звернення за призначенням допомоги при народженні дитини.

Однак, звернення позивача із заявою про призначення їй державної допомоги при народження дитини понад 12 місяців після народження не залежало від волі позивача та зумовлено обставинами, які об'єктивно завадили звернутися за допомогою раніше. Такими обставинами, на думку суду, є проведення у Луганській області антитерористичної операції.

Крім того, слід зазначити, що підставою для призначення допомоги при народженні дитини є свідоцтво про народження дитини, яке отримано 25.05.2018 року до УСЗН позивач звернулася у липні 2018 року, тобто протягом 12 місяців з дня отримання свідоцтва про народження.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, та відмова УСЗН Новотроїцької РДА у призначенні допомоги при народженні дитини через пропуск батьками строку звернення за призначенням такої допомоги, призводить до порушення інтересів дитини.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своєї волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення на сході України бойових дій (що мало наслідком неможливість своєчасного оформлення відповідних документів та звернення за отриманням допомоги), суд дійшов висновку, що право позивача на отримання такої допомоги підлягає поновленню.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 591/610/16-а (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72289105).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що УСЗН Новотроїцької РДА прийнято рішення про відмову ОСОБА_2 у призначенні допомоги при народженні дитини з порушенням таких критеріїв, визначених частиною другою статті 2 КАС України, як обґрунтованість, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (підпункт 3), та пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (підпункт 8). Відповідно таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права в іншій частині позовних вимог, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов»язати суб»єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб»єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб»єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до ухвали суду від 18.10.2018 року, тому на підставі ч.5 ст.139 КАС України, слід віднести судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Новотроїцької РДА Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Управління соціального захисту населення Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області від 31 липня 2018 року №253 про відмову у призначенні ОСОБА_2 допомоги при народженні дитини.

Зобов»язати Управління соціального захисту населення Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області призначити та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, допомогу при народженні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Новотроїцький районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В.Тимченко