Справа № 825/2063/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2063/18 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 (дата виготовлення повного тексту - 08.10.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення недоотриманих коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (з урахуванням уточнених позовних вимог) про:

- визнання протиправним та скасування наказу Державної фіскальної служби України № 2093-0 від 07.09.2017, яким позивач звільнений з 15.09.2017 з посади начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Чернігівській області та зарахований у розпорядження Головного управління ДФС у Чернігівській області;

- поновлення на посаді начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Чернігівській області з 15.09.2017;

- стягнення з Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь позивача грошових коштів в сумі 19 120,48 грн недоотриманих коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн. Загальна сума 69120,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підстава його звільнення, а саме п.п. «в» 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ України УРСР № 114 від 29.07.1991 по суті регулює призначення на посаду та порядок переведення, а не звільнення. Тобто, ДФС України взагалі не зазначено причину звільнення, що є порушенням ст. 19, 43 Конституції України, гл. ІІІ КЗпП України.

Позивач посилається на те, що оскаржуваний наказ про звільнення його з займаної посади є таким, що винесений з порушенням норм чинного законодавства. Вказує, що Державною фіскальною службою України в оскаржуваному наказі не зазначено причину звільнення, займана ним до звільнення посада не скорочувалась, фактично змінилась тільки її назва, що обумовлено зміною назви відділу, попередження про звільнення не отримував, а саме звільнення відбулось в період тимчасової непрацездатності.

Згідно з відзивом на адміністративний позов відповідач наполягав, що позивача правомірно звільнено з займаної ним посади, оскільки в Головному управлінні ДФС у Чернігівській області проводились заходи щодо змін в організаційно-штатній структурі органу. Вказує на безпідставність аргументів позивача щодо недотримання встановленої законодавством про працю процедури вивільнення працівників, пов'язаної, зокрема, з реорганізаційними змінами, скороченням чисельності або штату працівників, оскільки він не був звільнений зі служби за вказаними обставинами. Зазначає, що позивачем не зазначено, в чому полягає нанесена йому моральна шкода та не надано на її підтвердження відповідних доказів.

Відповідач, Головне управління ДФС у Чернігівській області, подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Державною фіскальною службою України правомірно при здійсненні організаційно-штатних заходів у Головному управлінні ДФС України у Чернігівській області звільнено позивача з посади начальника управління внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Чернігівській області. При цьому вказує, що позивач після звільнення з вказаної посади продовжив перебувати на службі, був зарахований у розпорядження Головного управління ДФС України в Чернігівській області, отримує грошове забезпечення, а отже є працевлаштованим у органах ДФС.

Відповідачами було подано відзив на уточнену позовну заяву, в якому просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, з підстав, аналогічних вищевикладеним. Крім того, зазначили, що вимога про стягнення недоотриманих коштів задоволенню не підлягає, оскільки позивачу припинено доступ до відомостей, що становлять державну таємницю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - ДФС України, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову позивача відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскільки в ГУ ДФС у Чернігівській області проводились заходи щодо змін в організаційній структурі, то ДФС України правомірно при здійсненні організаційно-штатних заходів звільнено позивача з посади начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Чернігівській області та зараховано у розпорядження ГУ ДФС у Чернігівській області.

Підстави для звільнення працівників податкової міліції передбачені розділом IV Положення про проходження служби, і в жодному його пункті немає норми, відповідно до якої зарахування працівника у розпорядження є звільнення особи зі служби. У зв'язку з цим, перебування на службі не є припиненням трудових відносин. І в даному випадку особа отримує грошове забезпечення.

Отже, на думку апелянта, звільнення позивача з посади начальника відділу внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Чернігівській області проведено у рамках здійснення організаційно-штатних заходів, що повністю узгоджується з п.п. «в» п. 40 Положення № 114.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позивач наказом Державної фіскальної служби України № 2789-о від 01.09.2015 був зарахований у розпорядження Державної фіскальної служби України та призначений 02.09.2015 на посаду начальника відділу власної безпеки Головного управління ДФС у Чернігівській області (а.с. 217).

Наказом голови Державної фіскальної служби України № 1038 від 27.12.2016 уповноважено начальників головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС вжити заходів щодо попередження працівників підрозділів внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС про зміни у структурах, штатних розписах, скорочення штатів та наступне звільнення; начальнику Головного управління внутрішньої безпеки ДФС Шеремету Ю.В. здійснити заходи з відбору та призначення працівників та осіб начальницького складу підрозділів внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС на посади відповідно до затверджених штатних розписів головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС; начальникам головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС вирішити питання щодо подальшого проходження служби (роботи) попереджених осіб підрозділів внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС, посади яких підлягають скороченню відповідно до чинного законодавства (а.с. 85).

Наказом Державної фіскальної служби України № 591 від 07.09.2017 було введено в дію Зміни до Структур головних управлінь ДФС в областях, Головного управління ДФС у м. Києві, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (а.с. 214-216).

Наказом в.о. голови Державної фіскальної служби України № 2093-о від 07.09.2017 позивача було звільнено 15.09.2017 з посади начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Чернігівській області, зарахувавши у розпорядження Головного управління ДФС у Чернігівській області (а.с. 18).

Доказів ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом суду не було надано.

14.09.2017 наказом в.о. начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області № 1373 введено в дію затверджений в.о. голови Державної фіскальної служби України перелік змін № 2 до Організаційної структури Головного управління ДФС у Чернігівській області (а.с. 81).

Переліком змін № 2 до організаційної структури передбачено виведення зі структури відділу внутрішньої безпеки зі штатною чисельністю 10 чоловік та введення відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Чернігівській області зі штатною чисельністю також 10 чоловік (а.с. 82).

Наказом в.о. начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області № 52-ф введено в дію з 14.09.2017 перелік змін № 4 до штатного розпису на 2017 рік Головного управління у Чернігівській області, затверджений в.о. голови Державної фіскальної служби України 14.09.2017, згідно якого, зокрема, виведено зі штатного розпису посаду начальника відділу внутрішньої безпеки та введено до штатного розпису посаду начальника відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Чернігівській області (а.с. 83).

В подальшому, начальником Головного управління ДФС у Чернігівській області винесено наказ № 242-о від 18.09.2017 про проходження служби у розпорядженні Головного управління ДФС у Чернігівській області ОСОБА_2 (а.с. 19).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014, ДФС України здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС України та її територіальні органи є органами доходів і зборів. У складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції.

Нормами ст. 353 Податкового кодексу України передбачено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок проходження служби в органах внутрішніх справ встановлений Положенням № 114.

Згідно з п. 8 Положення № 114 дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться: за станом здоров'я - відповідно до висновків військово-лікарської комісії; у зв'язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі; за власним бажанням - при наявності причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства, відомства (організації, установи); за службовою невідповідністю; у зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, пов'язаного з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», або кримінального правопорушення; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; у зв'язку з не проходженням випробування в період іспитового строку; у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

Вказаний пункт Положення містить вичерпний перелік підстав дострокового звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до пп. «в» п. 40 Положення № 114 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції.

При здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

У виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених Положенням № 114 відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.

Відповідно до пп. «г» п. 40 Положення № 114 переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади.

Разом з тим, у п. 42 - 43 Положення № 114 наведений вичерпний перелік підстав для переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, жодна з яких не зазначена в наказі про звільнення позивача з посади.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути також увагу на те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка міститься у постанові від 31 січня 2019 року у справі № 820/4077/17 в разі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший або при його перепрофілюванні звільнення з публічної служби, зміна її істотних умов можуть мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників, змінами в їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями тощо. Саме по собі перетворення одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не може бути підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження. Скорочення штату встановлюється шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу № 2093-о від 07.09.2017 «По особовому складу» вказано здійснення організаційно-штатних заходів відповідно до пп. «в» п. 40 Положення № 114.

Стверджуючи, що здійснення організаційно-штатних заходів обумовлене прийняттям наказу ДФС України № 591 від 07.09.2017 «Про внесення змін до наказу ДФС від 11 січня 2016 року № 17», згідно з яким введено в дію Зміни до Структур головних управлінь ДФС в областях, Головного управління ДФС у м. Києві, Офісу великих платників податків ДФС, відповідач наполягає на тому, що прийняття наказу про звільнення позивача з посади із зарахуванням його у розпорядження Головного управління ДФС у Чернігівській області є правомірним і обґрунтованим.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що наказом № 1373 від 14.09.2017 введено в дію Перелік змін № 2 до організаційної структури Головного управління ДФС у м. Києві та Перелік змін № 4 до штатного розпису ГУ ДФС у Чернігівській області на 2017 рік.

Відповідно до переліку змін до організаційної структури ГУ ДФС у Чернігівській області затвердженого 14.09.2017 в.о. голови ДФС України Проданом М.В. введено до структури у відділі внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Чернігівській області 10 штатних одиниць, в тому числі перший та другий сектори.

Згідно Переліку змін № 4 до штатного розпису ГУ ДФС у Чернігівській області на 2017 рік затвердженого 14.09.2017 в.о. голови ДФС України Проданом М.В., із штатного розпису виведено 10 посад, в тому числі із організаційно-аналітичного сектору 3. Разом з тим, введено до структури відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Чернігівській області 10 штатних одиниць, а саме начальник відділу - 1, перший сектор - 3 , другий сектор - 3, посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ та 2 головних держподатревізор-інспекторів.

Однак, колегія суддів вважає, що всі зміни та нововведення є фактично оптимізацією існуючої системи підрозділів ДФС України, оскільки жодних змін в структурі Головного управління ДФС у Чернігівській області не відбулося, в той час як виведення зі структури управління внутрішньої безпеки та введення до структури управлінь (відділів) внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС не може розцінюватись як реорганізація чи перетворення такого управління. Вказані обставини також підтверджуються: переліком змін № 2 до організаційної структури Головного управління ДФС у Чернігівській області затвердженим виконуючим обов'язки голови Державної фіскальної служби Продан М.В.

Таким чином, доводи апелянта про здійснені зміни організаційно-штатної структури управління внутрішньої безпеки, не відповідають дійсності.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на те, що при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

У виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням № 114 відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.

Однак, відповідачем не надано доказів наявності дозволу керівника ДФС на перебування позивача в розпорядженні понад 15 діб, але не більше двох місяців, як це визначено в пп. «в» п. 40 Положення № 114.

В даному випадку зарахування позивача у розпорядження у зв'язку із здійсненням організаційно-штатних заходів відбулось із одночасним звільненням його з посади.

Разом з тим, питання звільнення при проведенні організаційно-штатних заходів Положенням № 114, Податковим кодексом України, постановою Кабінету Міністрів України «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» № 1716 від 30.10.1998, Інструкцією про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції у розпорядженні органів державної податкової служби України, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України № 459 від 26.08.2009 «Про затвердження Інструкції про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції у розпорядженні органів державної податкової служби України» - не врегульовано, а тому в цій частині слід застосовувати норми трудового законодавства.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 820/4077/17.

Відповідно до частини третьої ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно п. 1 частини першої ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у п. 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не був повідомлений про можливе звільнення чи переведення на іншу посаду, його не ознайомлено із наказом про звільнення з посади та не надали пропозицію стосовно його працевлаштування на іншу - нову за штатним розписом посаду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при звільненні позивача з посади, відповідачем не була дотримана встановлена трудовим законодавством процедура звільнення працівника з посади.

Колегія суддів зазначає, що позивача звільнено за підпунктом «в» п. 40 Положення № 114, який не може бути підставою для звільнення, оскільки названий п. 40 стосується правовідносин призначення на посаду.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів існування інших підстав для зарахування позивача в розпорядження органу, крім здійснення організаційно-штатних заходів відповідно до Положення № 114, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що зарахування позивача у розпорядження Головного управління ДФС у Чернігівській області здійснено всупереч вимогам чинного законодавства.

З огляду на зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що наказ виконуючого обов'язки голови ДФС України Продана М.В. № 2093-о від 07.09.2017 «По особовому складу» в частині звільнення з 15.09.2017 полковника податкової міліції ОСОБА_2 з посади начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у м. Києві та зарахування його у розпорядження Головного управління ДФС у Чернігівській області є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині було правомірно задоволенню судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, в тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з п. 24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення про скасування наказу про звільнення позивача та поновлення його на посаді, яку він раніше обіймав до звільнення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, які викладені в рішенні суду першої інстанції від 02.10.2018 та не можуть бути підставами для його скасування.

Колегія суддів переглядає рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 в межах апеляційної скарги ДФС України.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.03.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна