Справа № 0440/6766/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 жовтня 2018 року Справа № 0440/6766/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., перевіривши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов поданий в інтересах ОСОБА_1 його представником - ОСОБА_2 адміністративний позов до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області із позовними вимогами щодо:

визнання протиправним та скасування рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1, викладене в відмові Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №35652-18 від 11.04.2018р.;

визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення пенсії - протиправною;

зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009р. шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 0440/6766/18.

Слід зауважити, що разом із адміністративним позовом представником позивача подано до суду в інтересах ОСОБА_1 клопотання про визнання поважними причин пропуску звернення ОСОБА_1 до суду із позовом та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом.

При дослідженні зазначеного клопотання під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов до висновку, що відповідний позов подано у строк, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. відкрито провадження по справі №0440/6766/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Водночас, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, суд доходить до висновку, що адміністративний позов в частині позовних вимог щодо зобовязання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 07.10.2009р. по 03.03.2018р. шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів - підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

З дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07.10.2009р. виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України Про загальнообов'язкове пенсійне страхування, і цього часу держава була зобов'язана відновити виплату пенсії громадянину, який виїхав на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов'язку у держави відновити виплату пенсії не позбавляє позивача можливості щодо захисту свого права у випадку відсутності такого відновлення. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак відлік строку звернення до суду розпочався саме з дати опублікування Рішення № 25-рп/2009.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 12 та 19.05. 2015р. у справах №№21-180а15, 21-168а15, від 08.06.2016р. у справі №21-174а16, а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018р. у справі №523/5348/17 (К/9901/247/17), від 24.04.2018р. у справі №127/15035/17 (К/9901/37014/18), від 08.05.2018р. у справі №201/8846/16-а (2-а/201/943/2016) (К/9901/20484/18), від 12.06.2018р. у справі №577/50/17-а (К/9901/15661/18), від 17.07.2018р. у справі №537/52/17, від 31.07.2018р. у справі №757/42126/15-а.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.96 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Щодо застосування строку позовної давності в контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд зазначив, що дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно повязано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Тобто практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

У цій справі позивач просив суд зобов'язати відновити виплату пенсії з 07.10 2009р. з дня набрання чинності Рішення №25- рп/2009, але представник позивача із заявою до управління Пенсійного фонду звернувся 10.04.2018р. тобто після спливу понад 8,6 років з часу прийняття вказаного рішення.

Суд звертає увагу, що поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов'язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Вирішуючи клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску звернення ОСОБА_1 до суду із позовом та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України на підставі закордонного паспорту громадянина України серії АТ №095505. По досягненню пенсійного віку та наявності більш ніж 34 років страхового стажу, позивачу була призначена пенсія за віком.

Таким чином, після виїзду за кордон (11.12.2001р.) на постійне місце проживання з постановкою на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль позивач був обізнаний про те, що йому з 2002 року припинена виплата пенсії, проте будь-яких заходів щодо захисту свого порушеного права (в т.ч. права на отримання пенсії, починаючи з 07.10.2009 року) не вчинив.

Суд звертає увагу на те, що наявність обовязку у відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 не позбавляє особу необхідності вживати заходів щодо захисту свого права, якщо воно порушується.

Як вказує позивач, порушення його права в частині невиплати пенсії триває з 07.10.2009 року.

Виплата пенсії позивачу носить щомісячний характер, тому недоотримуючи пенсію кожного місяця, позивач мав бути обізнаний про порушення його прав та мав змогу звернутися до суду, проте таким правом не скористався.

Отже, даний спір повинен розглядатися у межах звернення ОСОБА_3 з позовом до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку, однак підстав для поновлення строку звернення до суду, які б можна було вважати поважними, у заявленому представником позивача клопотанні не наведено.

Відповідно до частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на наведене, з урахуванням часу звернення ОСОБА_1. з позовом до суду - 04.08.2018р., про що свідчить штамп відділення поштового зв'язку на описі вкладення у цінний лист та на конверті поштового відправлення, у звязку з вищевикладеним, оскільки для захисту порушеного права позивач в цей період не вчинив активних дій щодо звернення до органу Пенсійного Фонду України, що зумовлює необізнаність субєкта владних повноважень щодо необхідності відновлення прав позивача, адміністративний позов в частині вимог за період з 07.10.2009р. до 03.03.2018р. (включно) слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про визнання поважними причин пропуску звернення ОСОБА_1 до суду із позовом та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині зобовязання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 07.10.2009р. по 03.03.2018р. шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4