Справа № 295/14986/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/14986/18

Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н.Ф.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

06 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Кондратюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режиимі відеоконференції апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування постанов у справі про порушення митних правил від 24 жовтня 2018 року №1520/10100/18 та №1521/10100/18.

22 січня 2019 року Богунський районний суд м. Житомира прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Також, зазначив про те, що відповідно до вимог ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору у даній справі, то судом першої інстанції безпідставно стягнуто з Житомирської митниці ДФС України судовий збір на користь позивача.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач та її представник про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06 червня 2018 року ОСОБА_2, як брокером ПП ВТФ «Пролісок» подано до митного оформлення в режимі «імпорт» вантажно-митну декларацію UA101070/2018/018981 на товари та з наступними кодами за УКТ ЗЕД, що надійшли від фірми «TECHNIK-LOGISZTIK KFT» (Hungary) на адресу ТОВ «Житомиртепломаш»:

-№3 «Термопреривник серії SIT, артикул 0.974.402 - 2 700 штук, виробник - нема даних, країна виробництва EU; код товару за УКТ ЗЕД - , ставка мита 0%;

- №4 «Датчик температури капілярний (круглий) серії ІМІТ, артикул 0102332 - 2700 штук, виробник - нема даних, країна виробництва EU; код товару за УКТ ЗЕД - , ставка мита 0%.

Проте, управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС України було прийняте рішення про визначення коду товару від 06 червня 2018 року №КТ-UA-2018 та №КТ- UA-2018 на товари:

-№3 «Термопреривник серії SIT, артикул 0.974.402 - класифіковано за кодом 8536 41 10 90, ставка мита 5%;

- №4 «Датчик температури капілярний (круглий) серії ІМІТ, артикул 0102332 класифіковано за кодом 9032 10 89 00, ставка мита 10%.

За таких обставин, 24 жовтня 2018 року відповідачем винесено постанову №1520/10100/18, якою позивача визнано винною у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення на суму 12150,63 грн.

Також, 06 червня 2018 року ОСОБА_2, як брокером ПП ВТФ «Пролісок» подано до митного оформлення в режимі «імпорт» вантажно-митну декларацію UA101070/2018/018984 на товари та з наступними кодами за УКТ ЗЕД, що надійшли від фірми «TECHNIK-LOGISZTIK KFT» (Hungary) на адресу ТОВ «СП «АТЕМ-ФРАНК»:

-№3 «Термопреривник серії SIT, артикул 0.974.402 - 2 700 штук, виробник - нема даних, країна виробництва EU; код товару за УКТ ЗЕД - , ставка мита 0%;

- №4 «Датчик температури капілярний (круглий) серії ІМІТ, артикул 0102332 - 2700 штук, виробник - нема даних, країна виробництва EU; код товару за УКТ ЗЕД - , ставка мита 0%.

Однак, управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС України було прийняте рішення про визначення коду товару від 06 червня 2018 року №КТ-UA-2018 та №КТ- UA-2018 на товари:

-№3 «Термопреривник серії SIT, артикул 0.974.402 - класифіковано за кодом 8536 41 10 90, ставка мита 5%;

- №4 «Датчик температури капілярний (круглий) серії ІМІТ, артикул 0102332 класифіковано за кодом 9032 10 89 00, ставка мита 10%.

За таких обставин, 24 жовтня 2018 року відповідачем винесено постанову №1521/10100/18, якою позивача визнано винною у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення на суму 11113,08 грн.

Не погоджуючись з такими постановами позивач оскаржила їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній умисел та склад порушення митних правил, передбачений ст.485 МК України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 69 Митного кодексу України (МК України) товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з ч. 3 ст. 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.

Відомості про товари: найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД.

При цьому, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МК України).

Згідно із ч.1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною 5 наведеної статті передбачено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає декілька варіантів об'єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Тобто, з об'єктивної сторони правопорушення передбачене ст. 485 МК України в частині вчинення дій щодо ухилення від сплати митних платежів, характеризується сукупністю трьох ознак, зокрема: діяння, спрямоване ухилення від сплати митних платежів, суспільно небезпечні наслідки у вигляді ненадходження до бюджету відповідних платежів, та причинний зв'язок між діянням та наслідками.

Аналіз диспозиції вказаної статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об'єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв'язку з необережністю (недбалістю).

При цьому, особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем при визначені коди товарів згідно УКТЗЕД за аналогією з митними деклараціями, які протягом 2017-2018 років оформлялись Харківською митницею ДФС на той же товар, від того ж відправника (TECHNIK-LOGISZTIK KFT), з тієї ж країни походження - Угорщина.

Проте, дані обставини на думку колегії суддів не можуть свідчити про відсутність в діях позивача умислу та складу вчинення правопорушення, оскільки за наслідками проведених досліджень митним органом було встановлено інший код УКТЕЗЕД товару та, відповідно, інша ставка мита, а також те, що ОСОБА_2 надаючи на професійній основі послуги із декларування товарів керуючись лише товарно-супровідними документами та митними деклараціями, які протягом 2017-2018 років оформлялись Харківською митницею ДФС, задекларувала товар не впевнившись у точності і достовірності таких відомостей не здійснила огляд товару з метою перевірки його відповідності опису, не брала проби та зразки товару для проведення відповідної експертизи для вірного визначення коду товару.

Крім того, визначені контролюючим органом коди товарів позивачем не оскаржувались, що свідчить про погодження з тим, що нею невірно були зазначені коди товарів.

Більше того, у судовому засіданні позивач підтвердила факт того, що вказаний товар вона декларувала вперше і коди товарів за результатами митних досліджень нею були зазначені невірно.

Враховуючи те, що позивач не виконав вимог ст. 257, ст. 266 МК України із зазначення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товар, а відтак колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач усвідомлювала відповідальність та наслідки за результатами вчинених нею дій при визначені направильного коду товару, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно статті 485 МК України, .

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року справа №607/6738/16-а, від 23 жовтня 2018 року справа №760/20661/15-а.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що судом першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці ДФС України на користь ОСОБА_2 витрати у вигляді судового збору у сумі 1409,50 грн.

Відповідно до ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Верховний Суд України у постанові від 13 грудня 2016 року по справі № 306/17/16-а зазначив, що у випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, підстави для стягнення з відповідача судового збору в даному випадку відсутні.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Житомирської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 січня 2019 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування постанови у справі про порушення митних правил, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.