Справа № 461/9411/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2391/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Галицького районного суду м. Львова (головуючий суддя Волоско І.Р.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 12 год. 33 хв. 15 січня 2019 року, повне судове рішення складено 18 січня 2019 року, у справі №461/9411/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Волинська митниця ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

12.12.2018 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Волинська митниця ДФС, просив скасувати постанову Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 20.11.2018 №4699/20900/18.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15 січня 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що витягом із Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної фіскальної служби України та Програмно-інформаційного комплексу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» підтверджено, що при перетині 09 листопада 2015 року митного кордону автомобілем у графах з адресою водія, яким значиться позивач, зазначена невірна адреса. При цьому, судом першої інстанції взято до уваги доводи позивача про те, що він є учасником бойових дій і мав на меті допомогти у перевезенні автомобіля з-за кордону в Україну для подальшої передачі в АТО, як волонтерської допомоги. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях позивача відсутня така ознака складу порушення митних правил як вина, оскільки його умисел на порушення митних правил чи протиправна необережність щодо порушення не встановлені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 січня 2019 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у разі не подання позивачем документів у якості водія транспортного засобу у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію. Скаржник вказує, що будь-яких доказів того, що позивачем автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», реєстраційний номер FTU 355, VIN: SALLPAMW41A459262 не ввозився позивач не надав.

Учасники справи в судове засідання не зявились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в порядку встановленому статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 20.11.2018 заступником начальника Львівської митниці ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил №4699/20900/18 згідно з якою 05.08.2018 близько 06 год 40 хв. в зону митного контролю митного поста «Краковець» під час проходження митного контролю та митного оформлення, після проведення перевірки у відповідності до інформації електронної бази ЄАІС ДМСУ «Перетин кордону транспортним засобом», а також спрацювання АСАУР за кодами 401-1, 801-1, встановлено, що 09.11.2015 гр.України ОСОБА_3 ввіз на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», реєстраційний номер FTU 355, VIN: SALLPAMW41A459262 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів на строк, передбачений нормами статті 95 Митного кодексу України, станом на 05.08.2018 вказаний автомобіль з митної території України не вивіз. Постановлено гр.України ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважаючи вказану постанову протиправною, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Статтею 90 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_3 від 05.08.2018, наданих до протоколу про порушення митних правил №4699/20900/18, 09.11.2018 позивач їхав вказаним транспортним засобом в якості пасажира, в якості водія такий транспортний засіб ніколи не ввозив.

Згідно з пунктом 14 Розділу І «Загальні положення» Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, митні органи для звітності ведуть облік ТЗ, що переміщуються через митний кордон України і належать громадянам, із застосуванням Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі - ЄАІС), яка створюється з метою забезпечення реалізації державної політики у митній справі, серед основних завдань якої є збирання, оброблення, створення, накопичення, аналіз, передавання та зберігання інформації у сфері митної справи, а також контроль за переміщенням вантажів, що перебувають під митним контролем, як через митний кордон України, так і в її межах.

До матеріалів справи долучено витяги з ЄАІС «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» станом на 22.08.2018 щодо транспортного засобу реєстраційний номер «FTU 355», з АСМО «Інспектор» «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску» відповідно до яких 09.11.2015 о 04 год. 36 хв. автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», реєстраційний номер FTU 355, VIN: SALLPAMW41A459262, ввезено з метою особистого користування в режимі «транзит» по смузі «зелений коридор» «Чепою Володимиром Івановичем», адреса «Любомиль, Бреська,41».

В свою чергу, особа, яку притягнуто до відповідальності позивач по справі ОСОБА_3 зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Будь-яких інших документів на підтвердження ввезення позивачем зазначеного транспортного засобу сторонами не подано.

Аналізуючи вимоги частини 1 статті 486, статті 489 МК України, щодо зясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів частини 1 статті 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, вимог пунктів 2 та 3 частини 1 статті 531 МК України, щодо підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, враховуючи розбіжності в даних щодо місця проживання особи, вказаної в інформації з електронної бази даних ЄАІС ДМСУ, та позивача, якого притягнено до відповідальності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем оскаржена Постанова у справі про порушення митних правил №4699/20900/18 від 20.11.2018, винесена без дотримання законодавчих приписів та без врахування обставин у справі, оскільки відповідачем не перевірено факт ввезення саме позивачем спірного автомобіля на митну територію України, а тому така підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентної практики ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення постанови в справі про порушення митних правил від 20.11.2018 №4699/20900/18, на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 січня 2019 року у справі №461/9411/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
судді ОСОБА_4
ОСОБА_2
Повне судове рішення складено 18.03.2019