Справа № 663/3537/18
Суддя: Пухальський С. В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 663/3537/18
Провадження № 2-а/663/10/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

секретаря Радіонової (Ващук) О. Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Ставрост Р. Ю.,

відповідачки Крапівницької Л. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Скадовського районного суду Херсонської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на території Херсонської області Крапівницької Лариси Іванівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне Управління Держгеокадастру у Херсонській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.11.2018 відповідачем в його присутності та за участі спеціаліста із земельних питань Приморської сільради Скадовського району Херсонської області Кузьменко В. В., за результатами здійснення перевірки на предмет дотримання вимог земельного законодавства виявлено самовільне зайняття ним земельної ділянки площею 5 гектарів, засіяної озимим ячменем. Факт самовільного зайняття земельної ділянки інспектором обґрунтований тим, що він використовує на 5 гектарів більше землі ніж виділена йому у постійне користування площею 17,2 гектарів, використовуючи земельну ділянку у вигляді сапожка. Оскільки порушення земельного законодавства у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки вважав надуманим він відмовився підписувати акт перевірки. З поля інспектора відвіз до приміщення Приморської сільради та запитав у інспектора чи необхідна його присутність в подальших діях, на що та відповіла, що його присутність більше не потрібна.

15.11.2018 отримав поштовим повідомленням копію зазначеного акта перевірки, підписаного Крапівницькою Л. І., Кузьменко В. В. і Фальковською Т. В.

Крім акта перевірки в конверті містилися: копія протоколу про адміністративне правопорушення від 07.11.2018 № 516-ДК/0234П/07/01/18; копія постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.11.2018 № 516-ДК/0224По/08/01/18, зі змісту яких вбачалося, що його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 5 га та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.11.2018 № 516-ДК/0224По/08/01/18, оскільки вважав зазначену постанову винесену з порушенням, так як складена за відсутності доказів вчинення ним зазначеного в ній правопорушення, а викладені в ній обставини такими, що не відповідають дійсності. Також зазначив, що перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства та розгляд справи про адміністративне правопорушення проведені відповідачем з порушенням встановленого порядку.

Ухвалою суду від 27.11.2018 поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із позовною заявою про скасування постанови про адміністративне правопорушення, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 32-33).

Ухвалами суду від 13.12.2018 постановлено витребувати у відповідача оригінали наступних документів: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 07.11.2018 № 516-ДК/709/Ап/09/01/18; протокол про адміністративне правопорушення від 07.11.2018 № 516-ДК/0234П/07/01/18; постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.11.2018 № 516-ДК/0224По/08/01/18 (а.с. 51-52), а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне Управління Держгеокадастру у Херсонській області (а.с. 48-49).

Ухвалою суду від 04.02.2019 у задоволенні клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу у виді штрафу відносно відповідачки - відмовлено (а.с. 165-166).

Ухвалою суду від 04.02.2019 постановлено витребувати з Головного Управління Держгеокадастру у Херсонській області належним чином завірену копію наказу від 17.07.2017 № 218/0/50-17-к про призначення на відповідну посаду Крапівницьку Л. І. (а.с. 168-169).

Ухвалою суду від 04.02.2019 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 172-173).

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Ставрост Р. Ю. підтримали позовну заяву з підстав у ній викладених. Також представник позивача висловив сумніви щодо наявності повноважень у відповідачки щодо винесення оскаржуваної постанови, про що також зазначив у відповіді на відзив (а.с. 118-120).

Державний інспектор - Крапівницька Л. І. в судовому засіданні, посилаючись на правомірність винесеної нею постанови, просила відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог, про що також зазначила у відзиві на позовну заяву та запереченнях (а.с. 86-99, 148-151). Крім того, просила відмовити у задоволенні вимоги про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Представником Головного Управління Держгеокадастру у Херсонській області в письмових запереченнях висловлено прохання відмовити у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. Також зазначено, що відповідачем винесено оскаржувану постанову в межах визначених законом повноважень (а.с. 191-192).

Заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 07.11.2018, державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Крапівницькою Л. І., Фальковською Т. В., за участю спеціаліста із земельних питань Приморської сільради Кузьменка В. В., у присутності голови ФГ «Арго» ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» проведена перевірка з питання щодо дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення державної власності (земель запасу, резервного фонду), які не надані в користування (власність). Перевірку проведено на території Приморської сільради Скадовського району Херсонської області (за межами населених пунктів). В результаті перевірки встановлено, що на дату проведення перевірки виявлено порушення вимог земельного законодавства під час використання земель державної власності, які не надані в користування на території Приморської сільради (за межами населених пунктів). Голова ФГ «Арго» ОСОБА_1 використовує земельну ділянку згідно державного акту на право постійного користування серія ХС-XVI ділянка № 3 площею 17,2 га (кормових угідь). Земельна ділянка у вигляді квадрату, але по факту збільшив земельну ділянку у користування із земель запасу Приморської сільради на 5 га (використовує земельну ділянку у вигляді сапожка), що є порушенням статей 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України. Встановлено порушення вимог земельного законодавства в частині самовільного зайняття земельної ділянки площею 5 га. Засіяно с/г продукцією озимим ячменем (а.с. 91-92).

Вказані обставини також відображені в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.11.2018 № 516-ДК/0234П/07/01/18 (а.с. 93).

Як вбачається з копії постанови від 07.11.2018 № 516-ДК/0224По/08/01/-18, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Херсонській області Крапівницькою Л. І., розглянувши протокол від 07.11.2018 № 516-ДК/0234П/07/01/18 встановлено, що голова фермерського господарства «Арго» ОСОБА_1 порушив вимоги статей 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України, а саме використовує земельну ділянку без кадастрового номера площею 5 га державної власності (земель запасу) Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області, що межує з фермерським господарством «Арго», на яких посіви озимого ячменю в одному масиві. Порушенням заподіяно матеріальну шкоду сільськогосподарського виробництва на суму 8718,56 грн., яка розрахована відповідно до Постанови КМУ від 25.07.2007 № 963. За згадане правопорушення передбачена відповідальність згідно з частиною 1 статті 53-1 КУпАП. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 95).

За змістом частини 3 статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 53-1 КУпАП встановлена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак, оскаржувана постанова від 07.11.2018 № 516-ДК/0224По/08/01/-18 не містить зазначення про докази, які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_7 від 05.11.2018 адресована Управлінню з контролю за використанням охороною земель ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, за змістом якої земельна ділянка площею 26,2 га розташована у межах масиву, який межує по периметру із земельною ділянкою фермерського господарства ОСОБА_8 прибережної зони Чорного моря також вздовж лінії Каналу, протягом тривалого часу використовується головою ФГ «Арго» ОСОБА_9 (а.с. 96).

Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що в кінці 2018 року спеціаліст із земельних питань Приморської сільради Кузьменко В. В. попросив його щоб він написав заяву про те, хто використовує земельну ділянку, яка межує з його земельною ділянкою. Він підписав заяву, яку написала дружина Кузьменка В. В., вважаючи, що тим самим просто підтвердив сусідство по земельним ділянкам із ОСОБА_10 При цьому зазначив, що йому не відомий розмір земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_10 На своїй земельній ділянці буває дуже рідко, оскільки вирощує на ній люцерну, яка не потребує особливого догляду, тому хто засіював пасовища біля земельної ділянки ОСОБА_10 йому не відомо.

Суд також враховує пояснення відповідачки, згідно яких заява ОСОБА_8 виконана після винесення оскаржуваної постанови, хоча датована 05.11.2018, до того ж з примірника, який вона залишила в Приморській сільраді (а.с. 116).

З наведених в сукупності підстав, суд вважає вказану заяву ОСОБА_8 недопустимим доказом, оскільки одержана з порушенням порядку встановленому законом.

Суд також не приймає в якості доказу на підтвердження вини у вчиненні інкримінованого позивачу правопорушення, додаток № 1 та додаток № 2 (викопіювання), оскільки не є належним чином оформлені, не підписані посадовими особами, якими встановлені наведені в них відомості. Вказані викопіювання не містять даних, які б підтверджували, що земельні ділянки оброблені саме позивачем.

За таких обставин суд не приймає доводи відповідачки щодо можливості доступу до спірної земельної ділянки лише через земельну ділянку, яку використовує позивач, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Не підтверджують також вини у вчиненні інкримінованого позивачу правопорушення фотографії (а.с. 158-161), які до того ж не містять даних про місце та дату їх виконання, не дають можливості встановити точне місцезнаходження земельної ділянки. Зміст доданих відповідачкою до клопотання фотографій (а.с. 241-246), які спрямовано до суду 12.03.2019, також не відображують вчинення саме позивачем дій щодо самовільного зайняття земельної ділянки.

Натомість позивачем на підтвердження невинуватості у вчиненні інкримінованого йому правопорушення надано акт-обстеження, з якого вбачається, що спеціалістом ІІ категорії з земельних питань Приморської сільради Кузьменко В. В. 29.11.2018, в присутності голови сільської ради ОСОБА_11, депутата сільради ОСОБА_12, проведено обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 загальною площею 17,20 га. та встановлено, що площа земельної ділянки на якій засіяний озимий ячмінь дійсно відповідає площі, вказаній на правовстановлюючому документі, а саме державному акту на постійне користування земельної ділянки Приморської сільради (а.с. 42).

Доводи відповідачки про підписання вказаного акту без обстеження земельної ділянки нічим не підтверджені.

За вказаних обставин судом не приймаються в якості доказу винуватості позивача за частиною 1 статті 53-1 КУпАП, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 07.11.2018 № 516-ДК/709/Ап/09/01/18 та протокол про адміністративне правопорушення від 07.11.2018 № 516-ДК/0234П/07/01/18, оскільки не містять даних, які б поза розумним сумнівом доводили самовільне зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки.

Також, не являється доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 53-1 КУпАП, копія розпорядження голови Скадовської РДА від 07.07.2003 № 378, на яке посилалися відповідач та представник третьої особи (а.с. 156).

Суд також не приймає доводи представника позивача, висловлені ним в судових дебетах з приводу помсти ОСОБА_1, що стало наслідком прийняття на користь останнього судового рішення по справі за участі сторін, оскільки є суб'єктивною його думкою.

Доводи сторони позивача в частині складення оскаржуваної постанови не уповноваженою особою є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 5-1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право, зокрема, складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Доводи позивача щодо порушень його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення того ж дня, коли складено протокол про адміністративне правопорушення є слушними, оскільки таким чином позивача було позбавлено можливості реалізувати права, передбачені статтею 268 КУпАП й твердження відповідачки про неадекватну поведінку ОСОБА_1 під час розгляду справи, які нічим не підтверджені, жодним чином не можуть виправдовувати порушень прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в тому числі і право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 53-1 КУпАП.

Тоді як, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

При вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За визначенням частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених позивачем витрат до суду надано договір № 53 від 20.11.2018 про надання правничої допомоги (а.с. 61-66), протокол погодження розміру гонорару і умови його виплати (а.с. 68) та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 4 від 20.11.2018 про оплату послуг адвоката на суму 14 000 грн., розмір яких обґрунтований детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с. 203-204).

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до частини 7 статті 134 КАС України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачкою подано відповідь, в якій висловлено прохання відмовити у стягненні витрат з підстав їх необґрунтованості, зокрема, посилаючись на статті 132, 134 КАС України та статтю 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зазначала, що чинним законодавством не передбачено застосування значення додаткового гонорару адвоката (а.с. 247-250).

При цьому суд звертає увагу, що вище перелічені документи з приводу витрат позивача на правничу допомогу не містять терміну додатковий гонорар, як про те зазначає відповідачка.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, проаналізувавши детальний опис робіт виконаних адвокатом (а.с. 203-204), виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Визначаючи саме такий розмір суд вважає, що вивчення законодавства, яке регулює спірні правовідносини по справі протягом 990 хвилин, тобто 16,5 години та ознайомлення з відзивом відповідача, фотокопіями матеріалів адміністративної справи і виконавчого провадження, підготовки відповіді на відзив, клопотань про витребування доказів на підтвердження повноважень відповідачки та про застосування заходів процесуального примусу протягом 425 хвилин, тобто 7,08 години, є надмірним з урахуванням складності справи, а достатнім, на переконання суду, є половина вказаного часу для виконання робіт адвокатом та надання ним послуг в цій частині.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.11.2018 № 516-ДК/0224По/08/01/-18 за частиною 1 статті 53-1 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Справу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 53-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відділу контролю за використанням та охороною земель у Голопристанському, Скадовському, Каланчацькому районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 19.03.2019.

Суддя Пухальський С. В.