Справа № 160/9688/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Справа № 160/9688/18
20.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Транс» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.07.2018 р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 щодо нарахування податкового зобовязання по податку на додану вартість прибуток в сумі 25 217,28 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
21.02.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та такими, що прийняті відповідно до норм чинного законодавства, оскільки платіжні доручення на які посилається позивач, не підтверджують своєчасності сплати ним узгоджених зобовязань. Наведене і стало підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних у даній справі рішень, згідно яких до позивача, на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, застосовано відповідні штрафні (фінансові) санкції.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представником позивача до суду було подано заяву про розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи неявку представника позивача і представника відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Перевіркою термінів сплати ТОВ «ОСОБА_1 Транс» узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог пункту 57.1 пункту 57.3 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість в звязку з несвоєчасним поданням платіжного доручення до установи банку.
На підставі Акту перевірки, 05.07.2018 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 щодо нарахування податкового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 25 217,28 грн.
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з означеним позовом до суду.
Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Так, відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно норм ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.п. 203.1, 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
На виконання вимог Податкового кодексу України, позивачем були надані до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість за період: лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року, січень, лютий, березень 2018 року.
Сплата узгоджених сум податкових зобовязань за деклараціями підтверджується наступними платіжними дорученнями, а саме: декларація № НОМЕР_8 від 14.03.2017 року (лютий 2017 року) п/д № 453 від 28.03.2017 року на суму 3 114,00 грн.; декларація № НОМЕР_9 від 18.04.2017 року (березень 2017 року) п/д № 473 від 25.04.2017 року на суму 7 407,00 грн.; декларація № НОМЕР_10 від 16.05.2017 року (квітень 2017 року) п/д № 483 від 28.04.2017 року на суму 3 000,00 грн. та п/д № 497 від 24.05.2017 року на суму 36 206,00 грн.; декларація № НОМЕР_11 від 13.06.2017 року (травень 2017 року) п/д № 529 від 26.06.2017 року на суму 11 184,00 грн.; декларація № НОМЕР_12 від 19.07.2017 року (червень 2017 року) п/д № 569 від 27.07.2017 року на суму 31 339,00 грн.; декларація № НОМЕР_13 від 16.08.2017 року (липень 2017 року) п/д № 603 від 29.08.2017 року на суму 8 056,00 грн.; декларація № НОМЕР_14 від 18.09.2017 року (серпень 2017 року) п/д № 645 від 29.09.2017 року на суму 8 458,00 грн.; декларація № НОМЕР_15 від 17.10.2017 року (вересень 2017 року) п/д № 680 від 27.10.2017 року на суму 3 991,00 грн.; декларація № НОМЕР_16 від 17.11.2017 року (жовтень 2017 року) п/д № 715 від 30.11.2017 року на суму 5 588,00 грн.; декларація № НОМЕР_17 від 18.12.2017 року (листопад 2017 року) п/д № 752 від 28.12.2017 року на суму 5 490,00 грн.; декларація № НОМЕР_18 від 16.01.2018 року (грудень 2017 року) п/д № 769 від 29.01.2018 року на суму 3 840,00 грн.; декларація № НОМЕР_19 від 06.02.2018 року (січень 2018 року) п/д № 800 від 27.02.2018 року на суму 1 335,00 грн.; декларація № НОМЕР_20 від 16.03.2018 року (лютий 2018 року) п/д № 826 від 28.03.2018 року на суму 2 266,00 грн.; декларація № НОМЕР_21 від 12.04.2018 року (березень 2018 року) п/д № 868 від 26.04.2018 року на суму 3 250,00 грн.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що ТОВ «ОСОБА_1 Транс» своєчасно подавались до контролюючого органу податкові декларації з податку на додану вартість та із дотриманням вимог п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України сплачувались відповідні податкові зобовязання.
Що стосується своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням (форма Н) № НОМЕР_7 від 01.03.2017 року на суму 25 562,98 грн., то з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п. 56.2 ст. 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Пунктом 56.15 ст. 56 ПК України визначено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків (пп. 56.17.3 п. 56.17 ст. 56 ПК України).
З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України).
Встановлено, що податкове повідомлення-рішення (форма Н) № НОМЕР_7 від 01.03.2017 року на суму 25 562,98 грн., яке стало однією з підстав для нарахування відповідачем штрафних санкцій, було оскаржено позивачем в судовому порядку.
Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року по справі № 804/2191/17 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Транс» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_7 від 01.03.2017 року було відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року по справі № 804/2191/17 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Транс».
Отже, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року по справі № 804/2191/17 набрала законної сили 13.12.2017 року.
Зазначене, на переконання суду, свідчить про те, що контролюючий орган нараховував ТОВ «ОСОБА_1 Транс» штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобовязання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням (форма Н) № НОМЕР_7 від 01.03.2017 року, не врахувавши при цьому, що останнє було предметом судового розгляду, а відповідно податкове зобовязання, визначене цим податковим повідомленням-рішенням, було не узгодженим, а тому, підстав для нарахування штрафних санкцій не було.
Крім викладеного, слід звернути увагу, що внаслідок нарахування контролюючим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкового зобовязання з податку на додану вартість за податковим повідомленням-рішенням (форма Н) № НОМЕР_7 від 01.03.2017 року в інтегрованій картці ТОВ «ОСОБА_1 Транс» утворилась недоїмка.
Слід зазначити, що інтегрована картка є документом, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, а отже зазначення в ній сум недоїмки, які не підлягають сплаті в даному випадку, але зазначені в останній як наявна заборгованість порушує права позивача, оскільки відображає суму не існуючого податкового боргу та впливає на стан подальших розрахунків по податку.
Що стосується своєчасної сплати узгоджених сум податкових зобовязань з податку на додану вартість за податковими повідомленнями-рішеннями: № НОМЕР_3 від 11.09.2017 року, № НОМЕР_4 від 19.10.2017 року, № НОМЕР_5 від 05.12.2017 року та № НОМЕР_6 від 05.05.2018 року, то вчасна сплата останніх підтверджується платіжними дорученнями: № 627 від 12.09.2017 року на суму 10 477,50 грн.; № 660 від 11.11.2017 року на суму 2 804,00 грн.; № 730 від 13.12.2017 року на суму 4 449,24 грн.; № 879 від 07.05.2018 року на суму 207,18 грн.
Аналізуючи вищенаведене нормативне регулювання та обставини справи, слід дійти висновку, що позивач не порушував граничних строків сплати сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість, у звязку з чим у діях ТОВ «ОСОБА_1 Транс» відсутні податкові правопорушення, а тому немає підстав для застосування штрафу.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17 від 30.11.2018 року, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.07.2018 р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 щодо нарахування податкового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 25 217,28 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Транс» судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський