Справа № 200/2538/19-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 р. Справа№200/2538/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1)

до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17)

про визнання протиправним та скасування рішення від 22 грудня 2018 року № 2499, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 22 грудня 2018 року № 2499, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 20 грудня 2018 року № 2499, зарахувавши до стажу період роботи з 21 травня 1987 року по 31 липня 1987 року та період роботи з 11 січня 1988 року по 31 грудня 1998 року.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/2538/19-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 грудня 2018 року позивач звернувся до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення йому пенсії на умовах передбачених статті 114 Закону України "Про пенсійне забезпечення", надавши наступні документи: заява, копія паспорту і РНОКПП, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копію трудової книжки, копію диплому про навчання в Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова, довідку про спуски - виїзди в шахту з «Шахти «Калиновська - Східна» за № 4783 від 4 грудня 2018 року (розташованого в м. Макіївка), довідку з Шахти ім. Челюскінців без дати і номеру, за період роботи з 21 травня 1987 року по 31 липня 1987 року, довідку про пільговий характер роботи № 528 від 4 грудня 2018 року з ВП «Шахта «Жовтневий рудник» (розташоване згідно штампу в м. Донецьку). Рішенням № 2499 від 22 грудня 2018 року заступник начальника управління Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Кривенко Володимиром Миколайовичем за участю начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій № 3 стрілець Т.С., головного спеціаліста Янушевської Ю.С., головного спеціаліста Чегринець О.М., начальника юридичного відділу Пономаренко В.С. встановлено, що заявник має загальний стаж роботи 29 років. 1 місяць, 16 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 1 склав 6 років, 4 місяці, 10 днів. На момент звернення заявник досяг віку 50 років. Зниження пенсійного віку за список №1-6 років. Тобто пенсійний вік заявника 60-6=54 роки. Заявник набуде право на пенсію у 54 років. За таких обставин відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" через те, що заявник не досяг пенсійного віку 54 років. Вказане рішення позивач вважає незаконним та таким, що винесено з порушенням порядку прийняття рішення (в частині обов'язку проведення перевірки законності видачі документів, що підтверджують наявний трудовий стаж), порушують його право на належний соціальний захист та підлягають скасуванню.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволені позову. В обгрунтування позову зазначає, що є не зрозумілим вимоги позивача, щодо зарахування до стажу роботи періоди роботи з 11 січня 1988 року по 31 грудня 1998 року, оскільки означені періоди включено до страхового стажу позивача про, що вказано в розрахунку стажу роботи. Зазначає, що надана позивачем довідка № 4787 від 4 грудня 2018 року видана так званим - «ОП «Шахта «Калиновская-Восточная» ГП «Макеевуголь, дане підприємство діє під керівництвом окупаційної адміністрації Російської Федерації, а отже створено в супереч Конституції та законів України. Таким чином, дана довідка не може вважатися документом, що підтверджує факт роботи позивача на пільговій професії у період з 11 січня 1988 року по 17 квітня 1988 року на Шахті «Петровська». Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України». Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 квітня 2014 року № 1085- р, м. Макіївка відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252 та постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254, м. Макіївка визнано тимчасово окупованою територією. Довідки надані позивачем виданні підприємствами, що не перереєструватися з зони АТО, а отже не можуть вважатися достовірними. Саме тому, відповідач не може вважати довідки достовірними, до проведення перевірки на підприємстві. Для перевірки достовірності даних наведених у довідках необхідно здійснити їх перевірку, яка на даний час неможлива оскільки підприємство знаходиться на території де Українська влада не здійснює свої повноваження. Стосовно роботи позивача у період з 10 липня 1990 року по 31 грудня 1998 року на «Шахті «Бутовка-Донецька» ВО «Донецьквугілля», відповідач зазначає, що позивачем не було надано уточнюючих довідок, що підтверджують зайнятість не менше 80 % робочого часу на пільговій професії. Таким чином, до підтвердження зайнятості повний робочий день на підземній роботі, даний період не може бути зараховано як пільговий. Також відповідач зазначає, що Донецький гірничий технікум ім. Є.Т. Абакумова не належить до закладів професійно-технічної освіти, а отже на позивача не розповсюджується положення статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», що не дає підстав для зарахування періоду навчання до пільгового стажу роботи. Відповідно до Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» № 2636-ІУ від 2 червня 2005 року час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Період строкової військової служби повинен зараховуватись до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо особа на момент призову на строкову військову службу навчалась у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідач зазначає, що з матеріалів пенсійної справи вбачається, що на час призову на строкову військову службу до лав Збройних сил 3 липня 1988 року, позивач не навчався у професійно-технічному навчальному закладі, та не працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому підстав для зарахування строкової військової служби до стажу роботи, що дає право па призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 - немає. Щодо не зарахування до стажу роботи періоду проходження практики з 21 травня 1987 року по 31 липня 1987 року, то як зазначалося, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В трудовій книжці позивача відсутні записи про даний період роботи. Таким чином, вимоги позивача про визнання періодів роботи на пільгових професіях є безпідставними, оскільки, для перевірки відомостей наведених у довідках, що підтверджують пільговий стаж роботи позивача, необхідно провести їх перевірку, бо підприємства на яких працював позивач ліквідовані чи знаходяться в зоні АТО й не перереєструвалися на підконтрольну владі територію. Крім того, період навчання не підлягає включенню до пільгового стажу роботу, оскільки технікум не відноситься до закладів професійно-технічної освіти.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 4 вересня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1. Позивач є внутрішньо переміщеною особою, по що свідчить довідка від 19 грудня 2018 року № 1460-. Позивач претендує на призначення пенсії відповідно п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення».

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що записами у трудовій книжці серії НОМЕР_4 на ім'я позивача зазначено, що 11 січня 1988 року на підставі наказу від 11січня 1988 року № 22к позивача прийнято до Шахти «Макіїввугілля» гірничим робітником третього розряду з повним робочим днем у шахті на час виробничої практики та 17 квітня 1988 року на підставі наказу від 15 квітня 1988 року № 321к позивача було звільнено у зв'язку із закінченням виробничої практики. 23 червня 1988 року на підставі наказу від 22 червня 1988 року № 512к позивача було прийнято до Шахти «Макіїввугілля» гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті та 24 червня 1988 року на підставі наказу від 24 червня 1988 року № 518к позивача було звільнено у зв'язку з призовом до Радянської армії. З 3 липня 1988 року по 21 квітня 1990 року позивач ніс службу в рядах Радянської армії (пункт 6-7 трудової книжки). 10 липня 1990 року відповідно до наказу від 10 липня 1990 року № 544к позивача було прийнято гірничим робітником з повним робочим днем у шахті до Шахти «Бутовка-Донецька» Виробничого об'єднання «Донецьквугілля» та 27 жовтня 2001 року позивача було звільнено на підставі наказу від 26 жовтня 2001 року № 583-К.

20 грудня 2018 року позивач звернувся до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Дана заява була зареєстрована 20 грудня 2018 року за № 2499.

Рішенням відповідача від 22 грудня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії. У рішенні зазначено, що ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії згідно статті 114 вище вказаного Закону та надав наступні документи: заяву, копію паспорту, ідентифікаційного номеру, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копію трудової книжки, копію диплому про навчання в Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова, довідку про спуски-виїзди в шахту з «Шахти «Калиновська- Східна» за № 4783 від 4 грудня 2018 року (розташоване згідно штампу: «ДНР», м. Макіївка, д.26-а), довідку з Шахти ім. Челюскінців без дати і номеру, за період роботи з 21 травня 1987 року по 31 липня 1987 року, довідку про пільговий характер роботи № 528 від 4 грудня 2018 року з ВП «Шахта «Жовтневий рудник» (розташоване згідно штампу м. Донецьк, пр. Маршала Жукова, буд.1). Додатково запрошені дані персоніфікованого обліку. При розрахунку стажу встановлено, що заявник має загальний стаж роботи 29 років, 1 місяць, 16 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 1 склав 6 років 4 місяці 10 днів. Пільговий стаж обчислено на підставі даних про спецстаж та даних про сплату внесків у відомостях персоніфікованого обліку. Для розрахунку пільгового стажу не взято до уваги документи про стаж, про пільговий стаж, видані підприємствами, що розташовані на непідконтрольній українській владі території, у зв'язку з тим, що перевірити достовірність їх видачі немає можливості. До пільгового стажу зараховано: з 1 січня 1999 року по 27 жовтня 2001 року, з 19 липня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, з 1 січня 2011 року по 31 березня 2014 року. На момент звернення заявник досяг віку 50 років. Зниження пенсійного віку за список № 1 - 6 років. Тобто пенсійний вік заявника 60-6=54 роки. За таких обставин прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за вимогами статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" громадянину ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що заявник не досяг пенсійного віку 54 років. Заявник набуде право на пенсію у 54 років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону: 2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у відповідному Списку, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Суд погоджується з доводами відповідача, що надана позивачем довідка № 4787 від 4 грудня 2018 року видана так званим - «ОП «Шахта «Калиновская-Восточная» ГП «Макеевуголь, дане підприємство діє під керівництвом окупаційної адміністрації Російської Федерації, а отже створено в супереч Конституції та законів України. Проте, щодо правомірності не зарахування періодів роботи позивача з 1 січня 1988 року по 31 грудня 1998 року через відсутність пільгових довідок, суд вважає за необхідне зазначити, що виконання позивачем роботи під землею (в шахті) підтверджується записами трудової книжки. Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Суд зауважує, що відповідач всупереч зазначеному у 3-місячний строк не витребував додаткових документів та не вчинив інших дій спрямованих на підтвердження стажу роботи для зарахування періодів роботи до страхового та пільгового стажу, а прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірні періоди, а саме з 11 січня 1988 року по 31 грудня 1998 року на вищезазначених підприємствах. Записи про ці періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають. Тому суд зазначає на необґрунтованість відмови відповідача у зарахуванні даного періоду саме роботи позивача до пільгового стажу.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду проходження позивачем військової служби суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що 23 червня 1988 року на підставі наказу від 22 червня 1988 року № 512к позивача було прийнято до Шахти «Макіїввугілля» гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті та 24 червня 1988 року на підставі наказу від 24 червня 1988 року № 518к позивача було звільнено у зв'язку з призовом до Радянської армії. З 3 липня 1988 року по 21 квітня 1990 року позивач ніс службу в рядах Радянської армії (пункт 6-7 трудової книжки). Тобто, позивач на час призиву на службу вже працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому суд не приймає посилання відповідача, що позивач не навчався у професійно-технічному навчальному закладі, та не працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому підстав для зарахування строкової військової служби до стажу роботи, що дає право па призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 немає.

Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стужу позивача період навчання у Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова у період з 1 вересня 1984 року по 11 червня 1988 року суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров'я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов'язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що відповідно до диплому серії НОМЕР_5 позивач навчався у Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова у період з 1 вересня 1984 року по 11 червня 1988 року. Суд зазначає, що диплом є державного зразка та відноситься до професійно-технічної освіти. Відповідачем не надано до суду жодного спростування того, що даний навчальний заклад не відноситься до професійно-технічної освіти, а тому суд доходить до висновку щодо необґрунтованості відмови відповідача у не зарахуванні до пільгового стажу позивача період навчання.

Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періоду проходження практики з 21 травня 1987 року по 31 липня 1987 року суд зазначає, що позивачем до відповідача разом із заявою була надана довідка з Шахти ім. Челюскінців, відповідно до якої позивач у період з 21 травня 1987 року по 31 липня 1987 року працював на шахті ім. Челюскінців у якості гірничим робітником з повним робочим днем у шахті відповідно до наказів № 85 та № 131к. Дана довідка була видана для пред'явлення до учбового закладу. Суд не приймає посилання відповідача на те, що дана довідка не містить реквізитів визначених Порядком № 637 та не має вказівки на вид виконуваної роботи, наказ, відповідно до якого позивач працював на підприємстві та не має вказівки на час виконуваної роботи, з огляду на те, що як вже було встановлено вище, всі ці реквізити та зазначення дана довідка містить. Крім того, матеріали справи не містять підтвердження будь-яких дій відповідача, спрямованих на витребування додаткових документів та не вчинення інших дій спрямованих на підтвердження стажу роботи для зарахування періодів роботи до пільгового стажу.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов'язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до квитанції від 12 лютого 2019 року № 35. Отже, відповідно до вимог статті 139 КАС України, судовий збір у зазначеному розмірі, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1) до Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Обручева, 17) про визнання протиправним та скасування рішення від 22 грудня 2018 року № 2499, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 грудня 2018 року № 2499 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Волноваське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 грудня 2018 року № 2499 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу періоди з 21 травня 1987 року по 31 липня 1987 року та з 11 січня 1988 року по 31 грудня 1998 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Волноваського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 768 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 18 березня 2019 року. Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.