Справа № 140/76/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/76/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправним та скасування пункту 28 протокольного рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.12.2018 року №125 стосовно відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, зобов`язання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум призначити і виплати одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.05.2016 року позивачу була встановлена третя група інвалідності згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) серії 12ААА № 245941, причиною інвалідності стало поранення (контузія), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

У лютому 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - Камінь-Каширський РВК) із заявою про направлення наявних у позивача підтверджуючих документів на розгляд належної комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням третьої групи інвалідності, та яка встановленим порядком була направлена разом із підтверджуючими документами до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання відповідного висновку. Волинський ОВК в подальшому подав до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.09.2017 року № 100 комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової допомоги, оскільки позивач подав завідомо неправдиві відомості щодо поранень, що підтверджено архівом Міністерства оборони Російської Федерації. Згідно із статтею 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо інвалідність військовослужбовця є наслідком подання особою неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Позивач не погодився з таким рішенням та оскаржив його до Волинського окружного адміністративного суду, який рішенням від 29 травня 2018 року у справі № 803/536/18, що набрало законної сили 10 вересня 2018 року, визнав його протиправним та скасував. Водночас суд зобов`язав комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути подані 28 лютого 2017 року документи ОСОБА_1 стосовно призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності у порядку, встановленому чинним законодавством України.

На виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 на розгляд компетентної комісії Міністерства оборони України було повторно надано пакет документів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності. Однак відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.12.2018 року № 125 комісія повторно відмовила ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, посилаючись на підпункт «г» пункту 1 статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки позивачем подані неправдиві відомості, що підтверджено листом Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 13.07.2017 року №6/3/1-802.

На думку позивача оскаржуване рішення було прийняте без врахування та всупереч висновкам суду по справі № 803/536/18, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, позивач вважає, що подав усі необхідні документи для призначення одноразової грошової допомоги, жодних завідомо неправдивих відомостей чи документів він не подавав. Звертає увагу на те, що подані ним документи в своїй сукупності свідчать не лише про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання, а й про те, що вони не пов`язані із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження в період проходження служби на території Демократичної Республіки Афганістан.

До того ж, позивач зазначає, що архівна довідка Міністерства оборони Російської Федерації, на відміну від довідки МСЕК та інших підтверджуючих військово-медичних документів, не є та не може бути підставою для призначення (відмови у призначенні) одноразової грошової допомоги. Архівна довідка нарівні з військовим квитком є документом, що підтверджує проходження особою військової служби в певному місці та в певний час. І, як наслідок, архівна довідка жодним чином не визначала і не визначає характер і тяжкість отриманого позивачем поранення під час військової служби у Демократичній Республіці Афганістан, а тому не ставить питання щодо правомірності встановлення йому групи інвалідності, яка пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби, яка, в свою чергу, є достатньою підставою для призначення одноразової грошової допомоги.

Додатково вказує на те, що відповідачем проігноровано висновки суду у справі № 803/536/18 та повторно відмовлено йому у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи з тих самих мотивів (підстав), що були підставою для відмови у призначенні цієї допомоги у 2017 році, яка була визнана судам протиправною та скасована.

У зв`язку з вищенаведеним та з метою відновлення порушеного права позивач просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення, а також просить зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу.

Ухвалою суду від 16.01.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а третій особі строк для подання пояснень (а.с.1).

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

31 січня 2019 року за вх. № 1534/19 на адресу суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Волинського ОВК надійшло письмове пояснення щодо позовної заяви (а.с.33-34), в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 та Камінь-Каширським районним військовим комісаріатом заява гр. ОСОБА_1 про призначення й виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності разом із підтверджуючими документами відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №803/536/18 від 29.05.2018 року 25.09.2018 року за вих. №ВСЗ/1170 була спрямована на розгляд до компетентної комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення. Однак комісією було прийняте протокольне рішення №125 від 14 грудня 2018 року (п. 28) про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником подано неправдиві відомості. Про прийняте рішення заявник письмово був повідомлений засобами поштового зв`язку за вих. №ВСЗ 12/1 від 03.01.2019 року. А тому жодних протиправних дій чи бездіяльності за результатами розгляду вищезгаданої заяви гр. ОСОБА_1 . Волинського ОВК та підпорядкованим Камінь-Каширським районним військовими комісаріатами не вчинялось. Відтак, правових підстав для задоволення позовних вимог до Волинського ОВК немає.

Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 14:00 14 березня 2019 року. Одночасно суд зобов`язав відповідача надати в строк до 13 березня 2019 року належним чином завірені копії матеріалів справи позивача, що є предметом даного спору, в тому числі надати належним чином завірену копію листа Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 13.07.2017 року №6/3/1-802.

14 березня 2019 року за вх. № 3822/19 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.52-58). В даному відзиві представник Міністерства оборони України зазначає, що в поданих позивачем документах описано причини та обставини його поранення, однак вони документально не підтверджені. Вказує на те, що подана позивачем архівна довідка Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 20.02.2017 року №6/3/0-99, як документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження відповідно до повідомлення Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації не видавалася та достовірності останньої підтвердити немає можливості.

Представник відповідача звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не має права на призначення одноразової грошової допомоги, оскільки позивач з 03.05.1987 року по 22.05.1989 року проходив саме строкову службу, а інвалідність йому встановлена 12.05.2016 року, тобто більше ніж через три місяці після звільнення з військової служби, а тому відповідно до вимог пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей така допомога йому не призначається. На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання позивач, представник відповідача та представник третьої особи не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, при цьому позивач у клопотаннях від 06.03.2019 року (а.с.43) та від 13 березня 2019 року (а.с.48-49) просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Волинського ОВК у клопотанні від 14.03.2019 роки просить розгляд справи здійснювати за його відсутності (а.с.59).

Від представника відповідача надійшло клопотання від 14 березня 2019 року про перенесення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання (а.с.51).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, в письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій, особою з інвалідністю третьої групи (причина інвалідності поранення (контузія), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби), що підтверджується копіями посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій серії НОМЕР_1 (а.с.25), виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №245941 від 12.05.2016 року (а.с.21), довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 744821 від 19.04.2017 року (а.с.22), витягу з протоколу №4814 від 16 грудня 2015 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (а.с.20), військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.15-17), висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 03.12.2015 року №2397/ж (а.с.18-19).

28.02.2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про направлення наявних у позивача документів на розгляд комісії в Департамент фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням третьої групи інвалідності, додавши документи згідно з переліком.

Листом від 04.10.2017 № 953 Волинський ОВК повідомив позивача, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.09.2017 № 100 комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової допомоги, оскільки позивач подав завідомо неправдиві відомості щодо поранень, що підтверджено архівом Міністерства оборони Російської Федерації. Згідно із статтею 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо інвалідність військовослужбовця є наслідком подання особою неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням відповідача та оскаржив його до суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі №803/536/18 позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю (а.с.62-64). Визнано протиправним та скасувано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол від 22 вересня 2017 року № 100) про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ. Зобов`язано комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути подані 28 лютого 2017 року документи ОСОБА_1 стосовно призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності у порядку, встановленому чинним законодавством України.

На виконання зазначеного рішення суду Волинський обласний військовий комісаріат листом від 25 вересня 2018 року № ВСЗ/1170 на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України подав висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , який визнаний інвалідом, та додав необхідний пакет документів (а.с.35).

Листом від 03.01.2019 року № ВСЗ/12/1 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у відповідності до протоколу від 14.12.2018 року №125 прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.24).

Відповідно до пункту 28 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 грудня 2018 року №125 у зв`язку з набранням законної сили рішень судів, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про скасування попереднього рішення та відмову в призначенні одноразової грошової допомоги (а.с.24). Як слідує з цього протоколу, відмовлено громадянину ОСОБА_1 , якого 20.05.1989 року звільнено зі строкової військової служби, у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту «г» пункту 1 статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки ним подані неправдиві відомості, що підтверджено листом Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 13.07.2017 року №6/3/1-802.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2011- XII), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок № 975).

Приписами статті 1 Закону України № 2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статей 1-2 Закону України № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Як встановлено судом, позивач перебував у статусі військовослужбовця строкової служби з 03.05.1987 року по 20.05.1989 pоку, приймав участь в період бойових дій у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан. Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №245941 позивачу з 12.05.2016 року встановлено III групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузія), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до частини першої статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Як передбачено пунктом 1 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975), цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

За правилами пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пунктів 12 - 15 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів). Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу. Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Згідно із пунктом 19 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення (протокол від 14.12.2018 року № 125) про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пункту г частини першої статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ з мотивів подання позивачем неправдивих відомостей, що підтверджено листом Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 13.07.2017 року №6/3/1-802.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач повторно прийняв таке рішення з тих самих підстав, що й зазначено в протоколі від 22.09.2017 року № 100, який Волинським окружним адміністративним судом рішенням від 29 травня 2018 року у справі №803/536/18 був визнаний протиправним та скасований.

Разом з тим, в порушення вимог частини другої статті 77, частини дев`ятої статті 80 КАС України, відповідач не подав до суду ні лист Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 13.07.2017 року №6/3/1-802, який суд ухвалою від 28 лютого 2019 року витребовував у відповідача, жодних доказів, які б підтверджували, що позивач подав завідомо неправдиві відомості для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, або ж інвалідність є наслідком подання завідомо неправдивих відомостей. При цьому, суд звертає увагу на те, що третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Волинським ОВК подано до суду лист Головного управління Національної поліції у Волинській області №3/10936/58/01-17 від 15.12.2017 року (а.с.61). В даному листі Головне управління Національної поліції у Волинській області зазначає, що Луцьким ВП ГУНП у Волинській області розглянуті матеріали, зареєстровані в ЖЄО Луцького ВП 14.11.2017 за номером 40730, з приводу непідтвердженої інформації, яка міститься в архівних довідках про отримання травм військовослужбовцями. В ході розгляду матеріалів не надалось можливим виявити ознаки кримінального правопорушення, а факт достовірності чи недостовірності архівних довідок та інформації, яка міститься в даних архівних довідках, перевірити не надалось можливим. Зокрема, встановлено, що правоохоронні органи не можуть на даний час звернутись до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації з метою підтвердження чи спростування факту видачі тих чи інших документів. Таким чином, не встановлені будь-які фактичні дані, які б підтверджували факт підробки документів. У зв`язку з цим в матеріалах перевірки відсутні дані, які б вказували на наявність ознак кримінального чи іншого правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до п. 21.22 наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, розшук архівних документів, необхідних для вирішення питання про причинний зв`язок захворювань (поранень) колишніх військовослужбовців, проводять військові комісаріати.

Існує сформована Верховним Судом єдина правозастосовна практика у постановах по справах № 806/694/16 від 28.02.2018 року, № 278/3011/16-а від 22.03.2018 року, 750/7847/17 від 24.04.2018 року, 296/3517/17 від 17.04.2018 року, 729/426/17 від 25.05.2018 року, щодо документів, які свідчать про причини та обставини поранення, яка вказує, що документами які свідчать про причини та обставини отримання поранення є Довідки до акту МСЕК, Витяг з протоколу Центральної військово-лікарської комісії, Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, які і було надано позивачем відповідачу.

Абзацом 6 п. 11 Порядку № 975, серед іншого, визначено, що до заяви про призначення одноразової грошової допомоги додається документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Порядок № 975 не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги.

Відтак, суд враховує подані позивачем докази (чинні медичні документи) щодо отримання в 1988 році під час бойових дій в Афганістані осколкових поранень голови та правої руки та встановлення третьої групи інвалідності (причина інвалідності поранення (контузія), так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби), а саме: виписку з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №245941 від 12.05.2016 року (а.с.21), довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 744821 від 19.04.2017 року (а.с.22), витяг з протоколу №4814 від 16 грудня 2015 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (а.с.20), висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 03.12.2015 року №2397/ж (а.с.18-19).

Враховуючи наведене, суд вважає, рішення Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладене у формі протоколу № 4814 від 16 грудня 2015 року в обставинах цієї справи засвідчує відсутність в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Позивач, як військовослужбовець, якому встановлена інвалідність III групи внаслідок поранення, отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, має право на призначення одноразової грошової допомоги.

Таким чином позивачем було подано усі необхідні документи, передбачені пунктом 11 Порядку № 975, а відповідачем було протиправно прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав подання позивачем неправдивих відомостей. У зв`язку з цим суд визнає протиправним та скасовує рішення Міністерства оборони України, викладене у пункті 28 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 грудня 2018 року №125 в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Разом з тим, не заслуговують на увагу твердження представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності. Представник відповідача посилається на те, що позивач отримав поранення (контузію) під час проходження строкової служби з 03.05.1987 року по 22.05.1989 року, а інвалідність первинно отримав 12.05.2016 року, тому відповідно до п.6 ч.2 ст.16 Закону № 2011-ХІІ не має права на отримання грошової допомоги, оскільки інвалідність встановлена пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби. На підтвердження цього вказує на практику Верховного Суду, відображену у постановах від 26.06.2018 року у справі №750/5074/17 та від 31.07.2018 року у справі №363/1076/16-а.

Проаналізувавши дану практику, суд звертає увагу на те, що у зазначених постановах Верховний Суд виходив з того, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З матеріалів справи слідує, що позивачу інвалідність первинно встановлена 12.05.2016 року, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії 12 ААА №245941 від 12.05.2016 року (а.с.21) та не заперечується відповідачем. Відтак, застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме станом на 12.05.2016 року, а не законодавство в чинній редакції, як про це вказує відповідач.

Так, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Відтак, пункт 6 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачав право на отримання грошової допомоги для військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаним або резервістам при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачу встановлена інвалідність, яка настала внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, що підтверджується поданими позивачем документами. Тобто, інвалідність настала саме внаслідок поранення (контузії) та отриманого під час виконання обов`язків військової служби. У зв`язку з цим суд зазначає, що у позивача виникло право на отримання грошової допомоги саме за пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, яка не встановлює додаткових умов для отримання грошової допомоги в залежності від періоду настання інвалідності після звільнення військовослужбовця з військової служби.

Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, тобто і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Отже, суд приходить до висновку, що оскільки позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності та звернувся у встановленому порядку із відповідним переліком документів згідно Порядку №975, Міністерство оборони України безпідставно відмовило позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги.

Відповідно до статті 3 Конституції України, "людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави", а статтею 8 Конституції України закріплено що "в Україні визнається і діє принцип верховенство права".

Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Логічним і цілком правильним є питання обмеження дискреційних повноважень правом. Саме тому проблема правових меж для дискреційних повноважень є чи не найважливішим елементом принципу верховенства права. Адже питання обмеження свавілля держави щодо реалізації та гарантування прав людини є ключовим елементом цього принципу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Саме по собі судове рішення про визнання рішення відповідача протиправним та його скасування не відновлює порушеного права позивача на отримання такої допомоги.

Суд враховує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, за результатами розгляду заяви позивача вже прийняв своє рішення, проте судом за результатами розгляду даної справи зроблено висновок про неправомірність такого рішення.

Застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч.2 ст. 77 КАС України не доведено правомірності свого рішення.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 205, 229, 243, 245, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, викладене у пункті 28 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14 грудня 2018 року №125 в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Відповідач Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя В.Д. Ковальчук