Справа № 285/4770/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4770/18

Головуючий у 1-й інстанції: Коцюба О.М.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

19 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2019 року (судове рішення ухвалене 29 січня 2019 року, час ухвалення судового рішення не зазначено, дата виготовлення повного тексту судового рішення 04 лютого 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Начальника СРПП Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Опанасюка Сергія Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати дії Начальника СРПП Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Опанасюка Сергія Віталійовича щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправними;

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО №837650 винесену 10.12.2018 року Начальником СРПП Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Опанасюком С.В. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обгрунтуваня позовних вимог позивач зазначив, що 10.12.2018 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО №837650, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 гривень. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2, 10.12.2018 року о 00 год. 18 хв. на вул.Леваневського у м.Новоград-Волинський, керував автомобілем Форд Транзит без посвідчення водія на право керування транспортними засобами, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Із вказаною постановою позивач не погоджується посилаючись на те, що він 10.12.2018 року о 00 год. 18 хв. на вул.Леваневського у м.Новоград-Волинський, не керував автомобілем Форд Транзит, оскільки перебував у стані алкогольного сп'яніння, а в цей час чекав свого товариша, який мав прийти за ним та забрати автомобіль. Він зайшов до магазину «Дарія» щоб купити чаю. В цей час до магазину зайшов поліцейський та силою виштовхав його із магазину не пояснюючи причин. В подальшому його посадили до службового автомобіля поліції та склали постанову про притягнення його до відповідальності за те, що він керував транспортним засобом без посвідчення водія.

Враховуючи наведені обставини позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, вказуючи також на відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Начальника СРПП Новоград-Волинського відділу поліції ГУНП в Житомирській області Опанасюка С.В. серії ДПО № 837650 від 10.12.2018 року ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що він 10.12.2018 року о 00 год. 18 хв. на вул.Леваневського у м.Новоград-Волинський, керував автомобілем Форд Транзит без посвідчення водія на право керування транспортними засобами, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Копію даної постанови позивач отримав 10.12.2018 року, про що поставив у постанові свій підпис та у постанові написав пояснення, що посвідчення водія забув в іншому автомобілі. Тобто по суті визнав свою вину.

В подальшому ОСОБА_2 став категорично заперечувати вчинення ним даного адміністративного правопорушення та вказуючи на протиправність дій відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, повністю доведено правомірності своїх дій та надано обґрунтовані доводи прийняття оскаржуваної постанови відповідно до норм КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 вказаного Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до абз. "а" п.2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1-3 ст.258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1 розділу 8 ПРД України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пп.а п.2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач не заперечує, що у нього було відсутнє посвідчення водія, однак заперечує той факт що саме він керував автомобілем.

Разом із тим відповідач Опанасюк С.В. в суді першої інстанції пояснив, що вони із напарником патрулювали містом і побачили, що автомобіль Форд Транзит, яким керував ОСОБА_2 грубо порушив правила дорожнього руху. З метою з'ясування обставин вони прийняли рішення зупини правопорушника. Включили проблискові маяки які подають сигнал для зупинки транспортного засобу. Однак, ОСОБА_2 проігнорував вказаний сигнал та продовжив рух до магазину «Дарія», де вискочив з автомобіля та побіг в магазин. Його напарник ОСОБА_4 вибіг із службового автомобіля та побіг за порушником до магазину і вивів його на вулицю. З'ясувавши усі обставини правопорушнику було запропонована присісти до службового автомобіля, де було складено усі необхідні документи про притягнення його до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення. Крім цього, зазначив, що усі події були зафіксовані на нагрудну відео камеру, яка додана, як доказ, до матеріалів справи.

Інспектор патрульної поліції ОСОБА_4, як свідок, в суді першої інстанції пояснив, що він із напарником Опанасюком С.В. патрулювали містом і побачили, що автомобіль Форд Транзит, яким керував ОСОБА_2 грубо порушив правила дорожнього руху. Вони включили проблискові маяки які подають сигнал для зупинки транспортного засобу. ОСОБА_2 проігнорував вказаний сигнал та продовжив рух. Біля магазину «Дарія» ОСОБА_2 вискочив з автомобіля та побіг в магазин. Він вибіг із службового автомобіля та побіг за порушником до магазину та вивів його на вулицю. В подальшому правопорушник сів до службового автомобіля, де було складено усі необхідні документи про притягнення його до відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення. Свідок запевнив, що бачив, що за кермом автомобіля Форд Транзит був саме ОСОБА_2 і жодних осіб, окрім ОСОБА_5 з ним в автомобілі не було.

Свідок ОСОБА_6 надав суду першої інстанції пояснення про те, що він був свідком як автомобіль Форд Транзит зупинився на зупинці біля магазину «Дарія». З автомобіля вибіг лише водій (свідок у засіданні вказав на особу ОСОБА_2.) та швидким кроком побіг до магазину. Відразу за автомобілем Форд Транзит зупинився патрульний автомобіль з якого вибіг патрульний та побіг до магазину «Дарія» за ОСОБА_2 та вивів його на вулицю. ОСОБА_2 агресивно та емоційно реагував на події. На запитання чи були ще особи присутні в автомобілі Форд Транзит свідок відповів, що лише був ОСОБА_2, та вказав ще на одну особу у залі суду - ОСОБА_5

У поясненнях ОСОБА_2 вказав, що забув посвідчення в іншому автомобілі.

Крім цього, у судовому засіданні було досліджено відеозапис із нагрудної камери працівників поліції. На відео ОСОБА_2 жодного слова про те, що це не він керував автомобілем, не сказав. Навпаки, відео містить фрагменти, на яких ОСОБА_2 визнає, що керував автомобілем саме він. Пояснював, що вони із своєю дівчиною приїхали з дому до магазину випити шампанського та кави.

Колегія суддів вважає покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про те, що позивач не керував даним автомобілем надуманими та такими що дані з метою уникнення позивачем відповідальності.

Оскільки свідок ОСОБА_7 повідомлявся про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення то судом першої інстанції винесено відповідну окрему ухвалу.

Колегія суддів оцінює всі зібрані по справі докази в їх сукупності та вважає, що їх достатньо для визнання позивача винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.