Справа № 308/1569/19
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2617/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2019 року у справі № 308/1569/19 (рішення ухвалене у м. Ужгороді судом у складі головуючого судді Тхір О. А.) за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області до громадянина Вірменії ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області (далі - ГУ ДМСУ у Закарпатській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Вірменії ОСОБА_2 (ОСОБА_2), в якому просило суд прийняти рішення про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Позов обґрунтовувало посиланням на те, що вказаний громадянин Вірменії незаконно перебуває на території України, не виконав рішення про примусове повернення з України від 10 квітня 2018 року, у нього відсутній документ, що посвідчує його особу та дає право на виїзд з України, а тому останній підлягає затриманню з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2019 року у задоволенні вказаного позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві. Крім цього зазначає, що суд першої інстанції, оцінюючи прийняте щодо відповідача рішення про примусове повернення, вийшов за межі предмету доказування у даній справі.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у ході проведення цільових заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під назвою «Мігрант» в м. Ужгороді, 10 квітня 2018 року співробітниками Головного управління Національної поліції в Закарпатській області виявлено громадянина Вірменії ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, що посвідчують особу та з метою перевірки законності його перебування на території України запрошено до приміщення ГУ ДМСУ у Закарпатській області. Під час опитування відповідача встановлено, що документ, який посвідчує його особу і дає право на перетин кордону у нього відсутній.

При цьому, ГУ ДМСУ у Закарпатській області з листів Посольства республіки Вірменія встановлено, що відповідач являється громадянином Вірменії та документований паспортом громадянина Вірменії НОМЕР_1 від 13 червня 2011 року терміном дії до 13 червня 2021 року.

10 квітня 2018 року ГУ ДМСУ у Закарпатській області було прийнято рішення про примусове повернення громадянина Вірменії ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, з України до 20 квітня 2018 року.

Зважаючи на те, що відповідач незаконно перебуває на території України, не виконав рішення про примусове повернення, у нього відсутній документ, що посвідчує його особу та дає право на виїзд з України, позивач подав до суду позовну заяву про затримання відповідача з метою ідентифікації та видворення за межі України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, надавши оцінку рішенню про примусове повернення, вважав, що таке прийнято з грубим порушенням вимог Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150. Крім цього зазначав, що позивачем не надано належних доказів та обґрунтувань того, що відповідач ухиляється від виконання вказаного рішення. Вказував, що позивач жодним чином не обґрунтовує необхідності затримання відповідача, не зазначає, які дії останній вчиняє або не вчиняє, чим перешкоджає процедурі повернення або видворення. Також, судом першої інстанції не прийнято, як доказ у справі, листи Посольства республіки Вірменія через наявність розбіжностей в імені особи, якої він стосується.

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з частинами п'ятою - шостою статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з частиною четвертою статті 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з частиною першою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відтак вказаними вище нормами встановлено, що видворенню з України підлягають іноземці, які незаконно перебувають на території України і в установлений строк без поважних причин не виконали рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення.

В свою чергу затримання іноземця з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є одним із заходів забезпечення примусового видворення, який застосовується у випадку наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його втечі, а так само у разі відсутності в нього документів, що дають право на виїзд з України.

Статтею 31 Закону № 3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країни де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як видно із матеріалів справи, органом ДМС неодноразово надсилались запити в Посольство Республіки Вірменія в Україні з метою ідентифікації ОСОБА_2 (ОСОБА_2) та отримувались відповіді, із змісту яких видно, що останній належить до громадянства Республіки Вірменія.

Рішення про примусове повернення з України від 10 квітня 2018 року № 4 ОСОБА_2 (ОСОБА_2) не виконав, у нього відсутній документ, що посвідчує його особу та дає право на виїзд з України.

Враховуючи те, що відповідач незаконно перебуває на території України, у нього відсутній документ, що дає право на виїзд з України, він ухилився від виконання рішення про примусове повернення з України та зважаючи на відсутність встановлених Законом № 3773-VI заборон про примусове видворення відповідача, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про затримання відповідача з метою забезпечення його видворення з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що в свою чергу свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Окремо слід зазначити, що вдавшись до оцінки прийнятого щодо відповідача рішення про примусове повернення з України, суд першої інстанції вийшов за межі предмету доказування у даній справі, оскільки вказане рішення не є предметом оскарження у цій справі.

Щодо висновку суду першої інстанції про недоведеність факту приналежності відповідача до громадянства Республіки Вірменія у зв'язку з наявністю розбіжностей щодо імені у наданих консульською установою документах, то такий є помилковим, оскільки процедура ідентифікації особи органом ДМС передбачає надсилання до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця відповідних запитів, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу для візуальної ідентифікації особи та підтвердження її приналежності до відповідного громадянства, а тому певні неточності, пов'язані з перекладом імені не можуть бути підставою для неврахування наданих консульською установою документів.

Щодо наявного у матеріалах справи рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 16 листопада 2018 року у справі № 663/1929/17, яким скасовано винесену щодо відповідача постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, то наявність такого не спростовує викладеного вище, оскільки відповідно до вимог частини сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певним фактам при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду у цій справі.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскарженого рішення та прийняття нового про задоволення позову.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 317, 318, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 лютого 2019 року у справі № 308/1569/19 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області до громадянина Вірменії ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - задовольнити.

Затримати громадянина Вірменії ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський