Справа № 420/223/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/223/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси про зобов'язання провести поновлення пенсії з одночасним перерахунком,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси, в якому позивач просить:

зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м.Одесі провести поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком з 26.06.2017 року, у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показники середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивачки до УПФУ, з проведенням індексації і компенсації втратити частини доходів.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним.

Питання пенсійного забезпечення позивачки регулюються виключно Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року по справі №815/6828/17 скасовано.

Прийнято по справі нову Постанову, якою зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Одеси поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком позивачу в раніш встановленому розмірі з 26.06.2017 року, а в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підстав документів, що додані до заяви, з дати її звернення, а саме з 28.07.2017 року.

16.07.2018 року ОСОБА_1 отримано лист відповідача (Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси) за №2503/09 від 04.07.2018 року, що управлінням ПФУ здійснено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 26.06.2017 року по 27.07.2017 року у розмірі 49,86 грн. на місяць, з 28.07.2017 року - у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Так, у розрахунку не враховані:

показник середньої заробітної плати, який складає 3,764.40 грн., відповідно до офіційного сайту Пенсійного фонду України на якому опубліковані показники заробітної плати, з яких вбачається, що середня заробітна плата за три роки до звернення позивачки за поновленням пенсії, становлять 2014 р. - 3149.45 грн., 2015 р. - 3661.41 грн.,2016 р. - 4482.35 грн., відповідно, отже середній - (3149,45+3661,41+4482.35) / 3 = 3,764.40 грн;

не проведено індексації та компенсації витрат частини доходів відповідно до чинного законодавства (не зважаючи на те, що позивач перебуває на консульському обліку у державі Ізраїль, ОСОБА_1 є громадянкою України і користується тими ж самими правами, що й інші громадяни тому Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» розповсюджується і на неї та в зв'язку з неправомірними діями Відповідача пенсія Позивачці була нарахована не вчасно, відповідно до неї слід застосовувати положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»);

в розрахунку нічого не вказано в графі «Розмір пенсії за віком» ОСОБА_1 - не дивлячись на те, що починаючи з 01.07.2000 року вся заробітна плата вже наявна в персоніфікованому обліку Пенсійного фонду України, до якого Відповідач має безпосередній доступ - відповідно до п.16 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 року;

не виконано перерахунку відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії.

Позивач вважає розрахунок пенсії здійснений Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі невірним та помилковим, а самі дії відповідача щодо поновлення пенсії ОСОБА_1 у розмірі без відповідного перерахунку протиправним та такими, що не відповідають Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 21.01.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без призначення судового засідання.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі 21.01.2019 року, що підтверджується розпискою про отримання нарочно копії судового рішення, ухвали.

05.02.2019 року за вх. №4198/19 представником Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі Курян Ю.О. (за довіреністю) надано відзив на адміністративний позов.

Відзив обґрунтовано наступним.

По-перше: Розпорядженням від 13.06.2018 року №1440 здійснено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 26.06.2017 року по 27.07.2017 року у раніше встановленому розмірі - 49.86 грн. відповідно до Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року по справі № 815/6828/17, якою скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року по справі №815/6828/17 та зобов'язано управління поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком позивачці в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі документів, що додані до заяви, з дати її звернення, а саме з 28.07.2017 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) й Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Позивачем не надано до управління довідки про заробітну, а тому пенсія позивача складається повністю з доплат у розмірі 1669,20 грн., що включає: 1497 гри. (доплата до прожиткового мінімуму згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») та 172,20 грн. (доплата до 40% мінімальної заробітної плати для осіб, які досягай віку 65 років згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

По-друге: Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, крім іншого, пенсії відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Індексація пенсій здійснюється шляхом їх підвищення відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Згідно із зазначеним Порядком не підлягають індексації пенсії, у складі яких є доплата до прожиткового мінімуму, тобто коли розмір пенсії, обчислений відповідно до абзацу першого частини першої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням стажу та заробітної плати є меншим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачу було встановлено доплату до прожиткового мінімуму у розмірі 1497 грн. згідно абзацу першого частини першої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто пенсія ОСОБА_1 перейшла до категорії, яка не підлягає індексації. Вказана доплата виплачується по теперішній час, тому пенсія позивача індексації не підлягає.

По-третє: Згідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-1V нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь- яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Спірні виплати пенсії позивачу нараховані не були, оскільки було порушено питання про право на таки виплати. Компенсація на підставі Закону України «Про компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» була б можливою, якби пенсія була нарахована і не виплачена. Між позивачем та управлінням мав місце спір про право на перерахунок пенсії, а отже, цей дохід мав бути нарахований тільки після ухвалення судом відповідного рішення, а отже підстав для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів не має.

А відтак, Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі жодним чином не порушило прав позивача на виплату пенсії за віком.

11.02.2019 року за вх. №ЕП/1091/19 представником позивача ОСОБА_4 надано відповідь на відзив, яка обґрунтована наступним.

Щодо визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача №1440 від 13.06.2018 року про поновлення ОСОБА_1 пенсії з 28.07.2017 року.

На думку відповідача була виконана постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року по справі № 815/6828/17 щодо проведення поновлення пенсії за віком позивачці з 28.07.2017 року. Відповідачем було поновлено виплату пенсії позивачці у розмірі 49,86 грн., що підтверджується розпорядженням Відповідача № 1440 від 13.06.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідач повинен був здійснити поновлення виплати позивачці пенсії за віком з 28.07.2017 року у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосувавши показники середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до УПФУ, отже можна дійти висновку, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року не виконана.

Щодо перерахунку пенсії здійсненого Центральним об'єднаним управлінням ПФУ в м. Одесі.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія ОСОБА_1 має бути призначена в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Проте, мінімальний розмір пенсії позивачки має бути більшим аніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, оскільки сумарний страховий стаж ОСОБА_1 є більшим за 40 років, та показник середньої заробітної плати за три (2014, 2015, 2015) роки до звернення позивача за поновленням пенсії (відповідно інформації з офіційного сайту Пенсійного фонду України) становить 3764, 40 грн., що відповідно впливає на розмір пенсії, проте за враховано відповідачем.

Щодо проведення індексації пенсії та компенсації втрати частини доходів. Відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%, пенсія підлягає обов'язковій індексації.

Позивачка с громадянкою України і користується тими ж самими правами, що й інші громадяни, тому Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і на ОСОБА_1

Постановою апеляційного, адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі №815/6828/17 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та призначено виплату пенсії (тобто пенсія була нарахована за минулий період).

Але, в зв'язку з неправомірними діями Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, пенсія позивачці була нарахована не вчасно.

За таких обставин, враховуючи положення Порядку у відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у відповідності з якими пенсія повинна бути виплачена «... з нарахуванням компенсації втрати частини доходів», відповідні пенсійні виплати мають бути призначені, нараховані і виплачені ОСОБА_1 з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

ОСОБА_1 є громадянкою України відповідно до паспорту громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_3, виданого 23.03.2000 року, ІПН НОМЕР_1 (а/с. 20-37).

З 02.09.1996 року, по досягненню пенсійного віку та наявністю необхідного страхового стажу, ОСОБА_1 призначена пенсія за віком, яка виплачувалась їй до виїзду за кордон відповідно до пенсійного посвідчення №125884 від 05.03.1997 року (а/с. 38-39).

02.10.2000 року ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік 31.10.2002 року в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль (а/с. 22, 29).

26 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов'язання провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року шляхом призначення її знову відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі з проведення індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/6828/17 (суддя Юхтенко Л.Р.) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі документів, що додані до заяви, з дати її звернення, а саме: з 28.07.2017 року.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року по справі №815/6828/17 скасовано.

По справі №815/6828/17 прийнято нову Постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 в раніш встановленому розмірі з 26.06.2017 року, а в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі документів, що додані до заяви, з дати її звернення, а саме: з 28.07.2017 року.

Позовні вимоги щодо зобов'язання поновити виплату пенсії за період з 07.10.2009 року по 25.06.2017 року, здійснення індексації та компенсації залишено без розгляду.

На виконання Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі 13.06.2018 року видано розпорядження №1440, яким здійснено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в період з 26.06.2017 року по 27.07.2017 року у раніше встановленому розмірі 49,86 грн.

Розпорядженням №1440 від 13.06.2018 року ОСОБА_1 поновлено виплату пенсії у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об'єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

З матеріалів справи вбачається, що підставою виникнення юридичного спору є незгода ОСОБА_1 з протиправною поведінкою відповідача щодо нарахування і виплати їй пенсії за період з 26.06.2017 року по 27.07.2017 року у розмірі 49,86 грн. та поновлення виплати пенсії з 28.07.2017 року, у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі розпорядження Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 13.06.2018 року №1440.

Як встановлено судом, Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі на виконання Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року видано розпорядження №1440 13.06.2018 року, яким здійснено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 в період з 26.06.2017 року по 27.07.2017 року у раніше встановленому розмірі 49,86 грн.

Цим же розпорядженням №1440 від 13.06.2018 року поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України (відповідно до ст. 14 КАС України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з приписами ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016року №1404-VIII (зі змінами та доповненнями), та покладається на державну виконавчу службу.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, положеннями КАС України встановлено чіткий порядок виконання судових рішень в адміністративних справах, та визначено певну послідовність дій, котрі необхідно вчинити з метою зобов'язання відповідача (суб'єкта владних повноважень) належним чином виконати рішення суду.

У рішенні від 19 березня 1997року у справі «Горнсбі проти Греці» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок

Відповідачем виконане рішення суду - Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 815/6828/17, якою зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 в раніш встановленому розмірі з 26.06.2017 року, а в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на підставі документів, що додані до заяви, з дати її звернення, а саме: з 28.07.2017 року.

З огляду на зазначене, а також те, що позивачем ОСОБА_1 по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів, які стосуються питання виконання Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 815/6828/17, суд доходить висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

А відтак, суд не може надавати оцінку виконанню судового рішення Центральним об'єднаним управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, як то передбачено ч. 5 ст. 242 КАСУ.

У Постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі №520/5980/17 за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, за участю третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди, у якій зазначено, що позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями Одеської міської ради з не виконання постанови №520/5836/16-а, та направлені на досягнення результатів, передбачених ст.267 КАС України, не підлягають розгляду в порядку позовного провадження як новий позов, оскільки судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах повинен розглядатись в порядку ст.267 КАС України (в редакції, чинній на момент подачі позовної заяви у даній справі).

Також аналогічна правова позиція викладена у Постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.102018 року по справі №815/713/18, в якій зазначено наступне:

«Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі № 815/7790/13а при розгляді заяви ОСОБА_2 щодо виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року про поновленні її на посаді встановлено, що департаментом науки та освіти ОДА не вжито всіх необхідних заходів на виконання зазначеної постанови. Для забезпечення виконання судового рішення суд в ухвалі від 20.06.2017 встановив новий строк для виконання судового рішення та наклав на директора департаменту штраф в рівних частках: на користь позивача 16 000 грн. та 16 000 грн. - на користь Державного бюджету України.

Тому, вірним є висновок суду, що встановивши невиконання боржником - в даному випадку директором департаменту освіти і науки ОДА Лончаком О.А. ухвали суду в частині стягнення штрафу на користь позивача - ОСОБА_2, остання мала в порядку ст.383 КАС України звернутися із заявою про визнання протиправною бездіяльності директора департаменту щодо невиконання зазначеного судового рішення в рамках справи № 815/7790/13а, а не з новим позовом.

Судова колегія враховує, що в даному випадку суд не надає правову оцінку діям або бездіяльності відповідача, а лише зазначає про неналежність способу захисту позивачем свого права на отримання коштів через невідповідність процедури оскарження дій відповідача».

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року по справі №755/10947/17 сформовано наступну правову позицію:

«Велика Палата Верховного Суду зазначає, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду».

З огляду на вказане, суд вважає, що при вирішенні справи суди першої та апеляційної інстанції повинні застосовувати останню правову позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.02.2019 року по справі №806/2143/15 дійшов висновку про наступне:

«Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення (постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 23.06.2014 у справі №806/1784/14).

36. Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - визнати протиправною відмову у надані дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 450 га на території Хомутецької сільської ради Брусилівського району ОСОБА_5 надану листом Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 26.12.2014 за № 19-6-0.21-8620/2-14, - є одним із способів виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 23.06.2014. Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

37. Суд дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими ст. 267 КАС України (у чинній редакції - ст. 383 КАС) пов'язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 267 КАС України (у чинній редакції - ст. 383 КАС) із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред'являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

38. Колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій не дослідили характер правовідносин, що виникли між сторонами та не звернули увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення, як наслідок допустили порушення норм процесуального права, яке полягає у незастосуванні спеціальних правових норм, які передбачені у ст. 267 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017).

39. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

40. Спір у справі, що розглядається, є тотожним спору у справі №806/1784/14, що розглянув Житомирський окружний адміністративний суд (постанова від 23.06.2014), оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. Відтак є підстави для закриття провадження у справі.

41. З огляду на вищенаведене, Суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та закриття провадження у справі».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси про зобов'язання провести поновлення пенсії з одночасним перерахунком.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

З огляду на наведену практику ЄСПЛ, вмотивовувати - наводити аргументи, докази, які пояснюють, виправдовують певні дії, вчинки тощо або доводять їх необхідність. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його прийняття.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Одеси про зобов'язання провести поновлення пенсії з одночасним перерахунком - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1, телефон: (НОМЕР_4

Представник позивача на підставі довіреності ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, адреса для листування: АДРЕСА_2, теефон: (НОМЕР_5, (НОМЕР_6, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Одеси, , адреса:65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4-а, телефон/факс: , , e-mail:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.