Справа № 303/3322/18
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2019-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2019 року м. Ужгород№ 303/3322/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідачів: Виконавчий комітет Мукачівської міської ради, представник - не з'явився, Мукачівська міська рада, представник - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Крістіни Міланівни до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Мукачівської міської ради про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 04 березня 2019 року.

ОСОБА_1 Крістіна Міланівна звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Мукачівської міської ради про скасування рішення, яким просить суд, скасувати повністю п.1.4. Рішення Виконкому Мукачівської міської ради від 28.02.2002р. за №59 "Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадянам міста Мукачево", а саме у її не скасованій частині по закріпленню за ОСОБА_3 (колишнім власником кв.№1) земельної ділянки та по закріпленню в спільну сумісну власність співвласників будинку земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в ході розгляду іншої цивільної справи по усуненню перешкод у користуванні власністю позивач дізнався з поданого Мукачівською міською радою копії Рішення Виконкому Мукачівської міської ради від 28.02.2002р. за №59 "Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадянам міста Мукачево", п.1 якого, на підставі взаємного погодження зацікавлених сторін встановлено порядок використання земельних ділянок, а саме …. п.1.4 По вул.Я.Мудрого, 16:

- закріплено за ОСОБА_3 (колишнім власником кв.№1) земельну ділянку площею 334м2

- закріплено за ОСОБА_4 (тодішньою власницею кв.№2) земельну ділянку площею 492м2;

- закріплено земельну ділянку площею 134м2 в спільну сумісну власність співвласників будинку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.12.2011р. по справі №2-4358/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6. Мукачівського управління Держкомзему у м. Мукачево та Мукачівського р-ну. Мукачівської міської ради, третя особа - ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення Мукачівської міської ради та державного ОСОБА_2 на право приватної власності на землю, ОСОБА_2 на право приватної власності на землю та Рішення Виконкому Мукачівської міської ради від 28.02.2002р. за №59, у частині закріплення за ОСОБА_4 земельної ділянки площею 492м2 було скасовано, в т.ч. із-за підпису про ознайомлення та погодження проекту розподілу земельних ділянок зробленого не ОСОБА_3, колишнім власником кв.№1, а сторонніми особами.

З вказаного судового рішення, яке набуло законної сили, встановленим та неоспорюваним є факт порушення процедури погодження проекту розподілу земельної ділянки по вул.Я.Мудрого, 16, у м. Мукачево. Однак позивач не була стороною по справі, скасованого лише в частині рішення.

На момент розгляду справи наявна ситуація, що 334м2 є у користуванні власника кв.1, тобто позивача, 134м2 -у спільному, а 492м - в нічийому.

На протязі часу змінювалися власники квартир, частини приміщення, а земельні ділянки під ним стали комерційного, а не житлового призначення, що унеможливлює вирішити питання про встановлення порядку користування всіма належними позивачу приміщеннями, як до житлової квартири так і земельної ділянки, на яких розташована власність позивача.

На підставі наведеного позивач зверталася до Мукачівської міської ради з проханням скасувати п.1.4 рішення та додавала рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлені певні факти і обставини, що призвели до скасування частини рішення. Однак було отримано відповідь, що відповідно до п.10 ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Строк звернення до суду обґрунтовує, як в самому позові, так і на виконання Ухвали суду від 10.12.2018р. окремою заявою відповідно до вимог КАС України. ( а.с.77,81).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, та просив суд їх задовольнити.

Представником відповідачів було подано відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представником відповідачів було подано клопотання про розгляд справи за відсутності відповідачів. (а.с.113)

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторони, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На підставі Договору дарування квартири від 19.09.2000р. (посвідченого державним нотаріусом Мукачівської ДНК ОСОБА_8, реєстр.№П-2831), ОСОБА_3 було подаровано ОСОБА_5 свою кв.№1, у двохквартирному житловому буд. №16 по вул. Я.Мудрого що у м.Мукачево, Закарпатської обл.

Відповідно колишнім власником кв.№1 був ОСОБА_3, а кв.№2 - ОСОБА_6.

Будучи власником квартири №1, саме ОСОБА_5, дізнавшись про порушення процедури приватизації земельної ділянки ОСОБА_4 та звернувся з позовом до неї і до Мукачівського управління Держкомзему у м.Мукачево та Мукачівського р-ну, Мукачівської міської ради, третя особа - ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення Мукачівської міської ради та державного ОСОБА_2 на право приватної власності на землю.

Предметом розгляду даної цивільної справи було і оскаржуване рішення виконкому міської ради від 28.02.2002р. за №59.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 08.12.2011р. по справі №2-4358/11 (яке набуло законної сили і факти встановлені ним, є обставинами звільненими від доказування та є обов'язковими при вирішення інших справ, пов'язаних з ними), встановлено, що:

ОСОБА_6 Рішенням 3-ї сесії 4-го скликання Мукачіської МР від 30.05.2002р. передано у власність земельну ділянку площею 0,0492га, на якій частково знаходиться квартира ОСОБА_5; до того, рішенням від 28.02.2002р. за №59, на підставі погодження зацікавлених сторін встановлено порядок використання земельних ділянок громадянами, яким належать житловий будинок, господарські споруди та будівлі на праві спільної згідно розробленого проекту по вул. Я.Мудрого, 16, у м. Мукачево, а саме закріплено за ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 334м2, за ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 492м2, земельну ділянку площею 134 м2- у спільну сумісну власність співвласників будинку.

У вказаному судовому рішення вказано, що підпис про ознайомлення та погодження з вказаним проектом розподілу земельної ділянки (на підставі якого винесене оскаржуване рішенням від 28.02.2002р. за №59), виконаний не ОСОБА_3, а його дружиною, яка ніколи не була власницею жодної з квартир у вказаному будинку.

Судом також встановлено, що на момент погодження вказаного проекту розподілу та винесення рішенням від 28.02.2002р. за №59, яким закріплялася земельна ділянка за ОСОБА_4 та ОСОБА_3, останній не був власником кв.№1 та не був співвласником буд.№16, по вул.Я.Мудрого.

У вказаному судовому рішенні зафіксовано порушення ряду норм земельного законодавства, а саме:

ч.3 ст.42 ЗК України (ред. від 01.01.2002р.) - порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками;

ч.1 ст.88 ЗК України - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній власності, здійснюються за згодою всіх співвласників;

ч.4 ст.120 ЗК України - у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Крім того, судом встановлено порушення відповідачами норм ст.41 Конституції України та ст.1 1-го протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, стосовно порушення непорушності права власності.

Тобто судовим рішення встановлено, що оскаржуване позивачем рішення винесено у порушення порядку його винесення, з грубим порушенням права власності, за згодою сторонніх осіб, а не власника кв.№1, буд.№16, по вул. Я.Мудрого, що у м. Мукачево, Закарпатської області власником якої на даний час є позивач відповідно до договору дарування 11.02.2015р.(а.с.7)

Слід зазначити, що ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання самостійно.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 21-1457а15.

Поновлення строку звернення до адміністративного суду піднімалося судом в Ухвалі суду від 10.12.2018р. а.с. 77) та причини такого пропуску разом із клопотанням про поновлення зазначено в заяві поданій відповідно до вимог КАС України від 03.01.2019р. (а.с.81).

Крім того з огляду на встановлені в ході апеляційного розгляду обставини (а.с.67) Ухвалу суду першої інстанції було скасовано, а справу була направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. (Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2018р. справа №857/1888/18)

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 08.12.2011р. по справі №2-4358/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Мукачівського управління Держкомзему у м. Мукачево та Мукачівського р-ну. Мукачівської міської ради, третя особа - ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення Мукачівської міської ради та державного акту на право приватної власності на землю встановлені факти і обставини, які призвели до визнання Рішення Виконкому Мукачівської міської ради від 28.02.2002р. за №59 недійсним в частині. (а.с. 13-14)

Відповідно до ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У пункті 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на вищеперераховане позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Крістіни Міланівни до Мукачівської міської ради, Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати п.1.4 Рішення Виконкому Мукачівської міської ради від 28 лютого 2002р. за №59 "Про передачу, надання, вилучення земельних ділянок громадянам міста Мукачева"

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_9