Справа № 478/783/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 р.м.ОдесаСправа № 478/783/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:03.12.2018 р.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук'янчук О.В.

ОСОБА_1

при секретарі Лавришині А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 адміністративну справу за апеляційною скаргою Баштанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Баштанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Баштанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (далі Баштанське ОУПФ України Миколаївської області) з урахуванням уточнених позовних вимог про:

- визнання протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу по довідці від 22 травня 2008 року №1003;

- визнання протиправними дії відповідача щодо утримання з пенсії позивача переплати в сумі 3 272,20 грн.;

- зобовязання здійснити перерахунок пенсії з 01 серпня 2008 року по довідці від 07 квітня 2008 року №849;

- зобовязання повернути незаконно утримані кошти в сумі 3 272,20 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він як пенсіонер, який отримує пенсію державного службовця з лютого 1997 року, в силу положень ст. 31 Закону України "Про державну службу" мав право на здійснення перерахунку пенсії, оскільки в лютому 2008 року було підвищення посадових окладів державним службовцям. У квітні 2008 року відповідно до наданої ним відповідачу довідки, позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01 лютого 2008 року та виплачено її. Однак, під час проведення УПФ України перевірки наданої позивачем довідки від 07 квітня 2008 року №849 відповідач отримав від Казанківського відділу земельних ресурсів нову довідку від 22 травня 2008 року №1003, згідно якої була відсутня така сума, що впливає на перерахування розміру пенсії, як премія. Відповідачем прийнято рішення від 17 червня 2008 року №84, яким з позивача самостійно утримано 3 272,20 грн. переплати пенсії. Позивач вважає, що управління неправильно застосовує положення Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) та неправомірно не враховує середній показник премії при здійсненні перерахунку пенсії.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що довідка від 07 квітня 2008 року №849, яку надав позивач для здійснення перерахунку пенсії, містила відомості про середній розмір премії та пенсія була нарахована позивачу з урахуванням показника премії. Але після проведення перевірки вказаної довідки встановлено, що в місяці підвищення посадового окладу (лютий 2008 року) премія за посадою начальника відділу земельних ресурсів у Казанківському районі не виплачувалася, а відтак у довідці цей показник не повинен зазначатися. Відповідач також вважає, що дії щодо прийняття рішення про утримання переплати пенсії в сумі 3 272,20 грн. є правомірними та узгоджуються з положеннями ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року позов ОСОБА_3 в частині визнання протиправними дії Баштанського ОУПФ України Миколаївської області щодо утримання з пенсії ОСОБА_3 коштів у сумі 3 272,20 грн. та зобов'язання повернути незаконно утримані кошти залишено без розгляду.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року позов ОСОБА_3 (вул. Енергетиків, 22, смт. Казанка, Миколаївська область, 56002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Баштанського ОУПФ України Миколаївської області (вул. Ювілейна, 84, м. Баштанка, Миколаївська область, 56100, ідентифікаційний код 41249224) задоволено.

Визнано протиправними дії Баштанського ОУПФ України Миколаївської області щодо проведення перерахунку та нарахування пенсії ОСОБА_3 по довідці від 22 травня 2008 року №1003 з 01 лютого 2008 року без урахування середнього показника премії.

Зобовязано Баштанське ОУПФ України Миколаївської області здійснити перерахунок пенсії з 01 лютого 2008 року по довідці №849 від 07 квітня 2008 року та виплатити недоотриману частину пенсії ОСОБА_3

В апеляційній скарзі Баштанського ОУПФ України Миколаївської області ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, Баштанське ОУПФ України Миколаївської області, зазначає, що судом першої інстанції помилково при винесенні оскаржуваного рішення від 03 грудня 2018 року не враховано довідку №1003 від 22 травня 2008 року (без зазначення суми премії), згідно якої премія начальнику Казанківського відділу земельних ресурсів в місяці підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця, а саме в лютому 2008 року, не нараховувалась, та згідно якої у Пенсійного фонду відсутні підстави для врахування суми премії при перерахунку пенсії.

Крім того, апелянт зазначає, що управління не згодне з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача було здійснено незаконне утримання пенсії у період з липня 2008 по січень 2009 року в сумі 3 272,20 грн., оскільки рішення Пенсійного фонду в Казанківському районі Миколаївської області (протокол №84) від 17 червня 2008 року на підставі якого здійснено затримання, прийнято відповідно вимог чинного законодавства.

Також, апелянт посилається на рішення Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №487/65592/15-а, як на практику подібної категорії справ.

Відзиву від ОСОБА_3 на апеляційну скаргу не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Баштанського ОУПФ України Миколаївської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

З лютого 1997 року позивачу призначена пенсія державного службовця.

У лютому 2008 року підвищено посадовий оклад державного службовця за тією посадою, з якої позивач виходив на пенсію начальник відділу земельних ресурсів у Казанківському районі.

Відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про державну службу" у позивача з 01 лютого 2008 року виникло право на перерахунок пенсії.

07 квітня 2008 року позивач звернувся до УПФ з заявою про здійснення перерахунку пенсії та надав довідку від 07 квітня 2008 року №849, видану відділом земельних ресурсів у Казанківському районі Миколаївської області.

Позивачу на підставі заяви та довідки № 849 було призначено пенсію з 01 лютого 2008 року у сумі 1 917,13 грн. та протягом пяти місяців виплачено різницю між нарахованою пенсією за новою довідкою та сумою пенсії, що була раніше нарахована, у сумі 3 272,20 грн.

22 травня 2008 року відповідачем була проведена перевірка достовірності відомостей, внесених у довідку №849. В акті перевірки відображено, що в довідці № 849 невірно визначено розмір премії, оскільки премія в лютому 2008 року (місяць підвищення посадового окладу) начальнику відділу земельних ресурсів не нараховувалась та не виплачувалась.

22 травня 2008 року на вимогу УПФ, відділ земельних ресурсів надав нову довідку №1003, де показник "премія" не зазначено.

27 червня 2008 року відповідачем прийнято рішення, оформлене протоколом № 84, про утримання з пенсії позивача переплати в розмірі 3 272,20 грн. внаслідок подання страхувальником недостовірних даних. Фактичне утримання переплати здійснене відповідачем із пенсії позивача частинами з липня 2008 року по січень 2009 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача було проведено незаконне утримання пенсії у період з липня 2008 року по січень 2009 року у сумі 3 272,20 грн. Утримання пенсії відповідачем було проведено виключно за власним рішенням, яке оформлено протоколом №84, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 1215 ЦК України

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.ст. 1166, 1215 ЦК України, ст. 50, ч.18 ст. 106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування розроблений Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно п.9 ч.1 ст. 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

За приписами ч.1 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно вимог ч.18 ст. 106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлено, що посадові особи суб'єктів солідарної системи та накопичувальної системи пенсійного страхування, винні в порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, законодавець поклав на роботодавця (страхувальника).

За змістом положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зобов'язання з відшкодування шкоди виникає при наявності таких складових: протиправної поведінки; настання шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини завдавала шкоди.

Згідно з приписами ст. 1215 цього Кодексу не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

До такого ж правового висновку дійшов Верховний суд України в постанові від 18 червня 2013 року у справі №21-124а13.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності зловживань (недобросовісності) з боку пенсіонера позивача у цій справі, підстави для стягнення з нього надміру виплачених сум пенсії відсутні.

Статтею 50 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" визначений вичерпний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсій, а саме внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, що не доведено пенсійним органом як при розгляді справи судом першої інстанції, так і при апеляційному оскаржені судового рішення, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оскаржених рішень пенсійного органу щодо утримання з позивача надміру виплачених сум.

До того ж, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для захистку порушеного права позивача необхідно зобовязати управління здійснити перерахунок та виплату недоотриманої частини пенсії позивачу починаючи з 01 лютого 2008 року, з огляду на наступне.

Так, ч.2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового (Airey v. Ireland № 6289/73). Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" (Kjartan Аsundsson v. Iceland №60669/00). Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При вирішенні спірних правовідносин судова колегія також врахувала правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні "Великода проти України" (№ 43331/12), в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічний висновок зроблений в рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Таким чином, судова колегія зазначає, що наявність в матеріалах справи двох належним чином завірених Довідок, виданих однією організацією, жодна з яких не визнана судом недійсною, не може впливати на право позивача на отримання соціального захисту.

При цьому, як вже зазначено раніше, судова колегія звертає увагу на те, що відповідальність за правильність та достовірність документів, що подаються для призначення пенсій, в тому числі персоніфікованих відомостей про заробітну плату, які вносяться до реєстру застрахованих осіб, законодавець поклав на роботодавця (страхувальника).

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення позову в частині зобовязання управління здійснити перерахунок та виплату недоотриманої частини пенсії позивачу починаючи з 01 лютого 2008 року.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на рішення Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №487/65592/15-а, як на практику подібної категорії справ, оскільки у даній справі підлягали розгляду інші правовідносини, які стосуються додаткових видів грошового забезпечення.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки викладені в ній доводи не спростовують правильність висновку суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Баштанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Головуючий: ОСОБА_4
Суддя: Суддя: ОСОБА_1 ОСОБА_2