Справа № 819/641/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/3900/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері»,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року (суддя Шульгач М.П., час ухвалення 11:52, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту 19.10.2018 року),

в адміністративній справі №819/641/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» до Головного управління ДФС в Тернопільській області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 «Галіція Дистилері» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 21.11.2017 року № про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 1342118,82 грн., що становить 20% суми несвоєчасної сплати акцизного податку (виноробна продукція) у розмірі 6710594,10 грн..

Відповідач ГУ ДФС в Тернопільській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 19.10.2018 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що враховуючи положення п.4 ч.4 ст.12, п.4 ч.4 ст.257 КАС України, справа за позовом ПАТ «Галіція Дистилері» щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2017 року № на суму 1342118,82 грн., підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. Однак, розгляд даної справи судом першої інстанції проводився за правилами спрощеного позовного провадження, що є порушенням норм процесуального права та відповідно до ч.3 ст.317 КАС України є обовязковою підставою для скасування судового рішення. Крім цього, суд першої інстанції порушив вимоги ст.242, ст.246 КАС України та в оскарженому рішенні не надав жодної оцінки аргументам позивача, наведеним у позовній заяві та інших заявах по суті справи. Зокрема, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам позивача про те, що в Акті перевірки від 06.11.2017 року відповідач неправильно визначив дати та суми сплати акцизного податку, а саме, відповідач порушив черговість розподілу коштів, сплачених позивачем за рахунок погашення акцизного податку за 2015-2017 роки, та не відобразив в облікових даних позивача щодо стану розрахунків з державним бюджетом по акцизному податку списання безнадійного боргу в розмірі 3840500,27 грн.. Також, звертає увагу апелянт на те, що на дату проведення відповідачем камеральної перевірки та винесення оскарженого повідомлення-рішення відповідачем не була виконана постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.10.2016 року по справі №826/1484/16, яка набула законної сили 26.01.2017 року, внаслідок чого кошти в сумі 3840500,27 грн. були спрямовані на погашення безнадійного податкового боргу замість погашення відповідних поточних зобовязань з акцизного податку. Таким чином, відповідач, при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення, врахував неправильні вихідні дані, а саме невірний період розрахунку та невірні суми сплати податку. Також, судом першої інстанції, всупереч вимогам ч.3 ст.246 КАС України, в описовій частині рішення не було зазначено мотивів відхилення клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №819/1785/17 щодо оскарження ОСОБА_1 «Галіція Дистилері» податкових повідомлень-рішень від 20.07.2017 року. Також, зазначає апелянт, що судом не враховано, що закони, якими встановлені ставки акцизного податку на міцні алкогольні напої та терміни сплати акцизного податку на міцні алкогольні напої та терміни сплати акцизного податку у період, охоплений Актом перевірки, були прийняті з порушенням принципів податкового законодавства, визначених ст.4 ПК України. Таким чином, вважає апелянт, що відсутня вина позивача у несвоєчасній сплаті податку, що свідчить про протиправність донарахування штрафних санкцій оскарженим податковим повідомленням-рішенням відповідача від 21.11.2017 року.

За результатами апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 «Галіція Дистилері» просить скасувати рішення суду від 19.10.2018 року та прийняти нове рішення, яким задоволити повністю позов.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які зявились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Однак, оскаржене рішення суду першої інстанції від 19.10.2018 року не відповідає вимогам ні щодо законності, ні щодо обгрунтованості судового рішення.

Так, відповідно до п.3 ч.4 ст.246 КАС України у мотивувальній частині рішення зазначаються: мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Однак, рішення суду від 19.10.2018 року не містить обґрунтувань щодо з'ясованих обставин справи, аналізу досліджених доказів та застосованих норм чинного законодавства, мотивів неврахування наведених позивачем обґрунтувань позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що відповідно до п.4 ч.4 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, даний адміністративний позов щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 21.11.2017 року № на суму 1342118,82 грн. не підлягав розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 року про відкриття провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У оскарженому рішенні суду першої інстанції від 19.10.2018 року вказано, що розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні.

Згідно ч.6 ст.260 КАС України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі.

Однак, в матеріалах справи немає ухвали суду про перехід зі спрощеного до загального позовного провадження.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.317 КАС України, порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розгляну за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції від 19.10.2018 року слід скасувати і прийняти нову постанову по суті позовних вимог.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що посадовими особами ГУ ДФС в Тернопільській області проведено камеральну перевірку з питання порушення терміну сплати узгодженого визначеного грошового зобовязання з акцизного податку, за результатами якої складено Акт перевірки від 06.11.2017 року №6922/19-00-40-00/31274359 (а.с. 9-10).

Перевіркою встановлено порушення позивачем термінів сплати узгодженого (визначеного) грошового зобовязання з акцизного податку за період з 30.12.2015 р. по 31.10.2017 р.. Вказане порушення, на думку контролюючого органу, полягає у тому, що позивач порушував терміни сплати узгодженого (визначеного) грошового зобовязання з акцизного податку, за податковий період листопада 2015 року лютого 2016 року, протягом строків, визначених п.57.1 ст.57, п.222.3 ст.222 ПК України.

На підставі вказаного висновку Акту перевірки від 06.11.2017 року відповідачем винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 21.11.2017 року № про зобов'язання сплатити штраф у розмірі 1342118,82 грн., що становить 20% суми акцизного податку (виноробна продукція) у розмірі 6710594,10 грн., погашеного із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем сплати грошового зобовязання (а.с. 13).

За результатами адміністративного оскарження вказаного вище податкового повідомлення-рішення від 21.11.2017 року, рішенням ДФС України №9434/6/99-99-11-03-01-25 від 19.03.2018 року оскаржене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 «Галіція Дистилері» - без задоволення (а.с. 14-19).

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.11.2017 року, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України (тут і надалі в редакції на час розглядуваних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових накладних (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п.31.1 ст.31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 31.3 статті 31 ПК України встановлено, що строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України).

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п.36.1, п.36.3, п.36.5 ст.36 ПК України).

Податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку (п.37.2 ст.37 ПК України).

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Податковим боргом, згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Грошове зобов'язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до пунктів 223.1 та 223.2 статті 223 ПК України, базовий податковий період для сплати акцизного податку відповідає календарному місяцю. Платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Таким чином, останнім днем сплати акцизного податку за відповідні місяці 2015 року та 2016 року є 30 число кожного місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, відповідно до зазначених норм Податкового кодексу України, пеня та штрафні санкції нараховуються на податковий борг, яким є сума коштів, яку платник мав сплатити, але не сплатив своєчасно до відповідного бюджету як податок, що визначений в порядку та строки, встановлені Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що предметом камеральної перевірки, оформленої актом від 06.11.2017 року №6922/19-00-40-00/312744359 була перевірка своєчасності сплати позивачем узгодженого (визначеного) грошового зобовязання з акцизного податку, самостійно задекларованого за податковий період листопада 2015 року - лютого 2016 року.

Зокрема, зі змісту Акту податкової перевірки від 06.11.2017 року видно, що фактичною підставою для застосування до позивача штрафних санкцій оскарженим податковим повідомленням-рішенням від 21.11.2017 року стали висновки контролюючого органу про несвоєчасну сплату узгодженого (визначеного) грошового зобовязання з акцизного податку, а саме:

- визначені в декларації № від 18.12.2015 року податкові зобов'язання з акцизного податку за листопад 2015 року, граничний термін сплати яких 30.12.2015 р., позивачем були сплачені у липні-серпні 2017 року на загальну суму 2579183 грн.;

- визначені в декларації № від 19.01.2016 року податкові зобов'язання з акцизного податку за грудень 2015 року, граничний термін сплати яких 30.01.2016 р., позивачем були сплачені у серпні-жовтні 2017 року на загальну суму 3201627 грн.;

- визначені в декларації № від 18.02.2016 року податкові зобов'язання з акцизного податку за січень 2016 року, граничний термін сплати яких 01.03.2016 р., позивачем були сплачені у жовтні 2017 року на загальну суму 839815 грн.;

- визначені в декларації № від 17.03.2016 року податкові зобов'язання з акцизного податку за лютий 2016 року, граничний термін сплати яких 30.03.2016 р., позивачем були сплачені у жовтні 2017 року на загальну суму 89969,10 грн..

Тобто, позивачем було порушено сплату сум податкових зобов'язань, задекларованих у податкових деклараціях акцизного податку, за відповідні місяці 2015 року та 2016 року на загальну суму 6710594,10 грн..

Наведені вище фактичні обставини щодо декларування та сплати податкових зобов'язань з акцизного податку підтверджуються також копіями декларацій акцизного податку за листопад 2015 року лютий 2016 року (а.с. 21-32), витягом з інтегрованої картки платника податку ОСОБА_1 «Галіція Дистилері» за період 2015-2017 р.р. (а.с. 73-84, 108-121).

Таким чином, оскільки позивачем узгоджені податкові зобов'язання, самостійно визначені у деклараціях за листопад 2015 р. лютий 2016 р., були сплачені із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати грошового зобовязання, то відповідачем правомірно застосовано штраф, передбачений ст.126 ПК України.

Правильність розрахунку штрафних санкцій на загальну суму 1342118,82 грн., що проведено відповідачем за результатами податкової перевірки (а.с. 11-12) перевірено судом апеляційної інстанції.

Таким чином, являються безпідставними доводи позивача (апелянта) про те, що в Акті перевірки від 06.11.2017 року відповідач неправильно визначив дати і суми сплати акцизного податку та порушив черговість розподілу коштів, сплачених позивачем за рахунок погашення акцизного податку за 2015-2017 роки.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що долучені позивачем копії платіжних доручень за квітень-червень 2017 року стосуються сплати акцизного податку за податковий період березень-травень 2017 року (а.с. 122-133), а копії платіжних доручень за липень-жовтень 2017 р. стосуються сплати акцизного податку за податковий період червень-жовтень 2017 року (а.с. 33-46). Призначення платежу у цих платіжних дорученням було визначено самим платником податків ОСОБА_1 «Галіція Дистилері». Тому, вказані платіжні доручення не можуть бути підтвердженням сплати позивачем акцизного податку за розглядуваний у даній справі податковий період листопада 2015 року - лютого 2016 року, і відповідно не є підтвердженням своєчасної сплати позивачем узгодженого (визначеного) грошового зобовязання з акцизного податку за цей період.

Відносно покликань позивача (апелянта) на те, що відповідач не врахував обставин щодо списання безнадійного боргу в розмірі 3840500,27 грн. на виконання постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.10.2016 року по справі №826/1484/16, яка набула законної сили 26.01.2017 року, внаслідок чого кошти в сумі 3840500,27 грн. були спрямовані на погашення безнадійного податкового боргу замість погашення відповідних поточних зобовязань з акцизного податку, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи безпідставними і такими, що не впливають на обставини щодо строків сплати сум акцизного податку за розглядуваний у даній справі період листопада 2015 року - лютого 2016 року, оскільки предметом дослідження по вказаній адміністративній справі №826/1484/16 був податковий борг за попередні періоди, який виник ще станом на 31.12.2014 року.

Таким чином, безпідставними та необгрунтованими є твердження позивача (апелянта) щодо неправильного відображення відповідачем в Акті перевірки та в облікових даних позивача стану (дат і сум) сплати позивачем акцизного податку за 2015-2017 роки.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивачем (апелянтом) не наведено жодних належних доказів, які б підтвердили правильність самостійно сформованої позивачем таблиці (на а.с. 105) щодо погашення грошових зобовязань з акцизного податку за листопад 2015 року лютий 2016 року.

Також, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апелянта (позивача) про те, що розгляд даної адміністративної справи щодо оскарження ППР від 21.11.2017 року є неможливим до вирішення іншої адміністративної справи №819/1785/17 за позовом ОСОБА_1 «Галіція Дистилері» до ГУ ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.07.2017 року № та №.

З цього приводу суд апеляційної інстанції у даній справі сформував висновок в ухвалі від 06.03.2019 року щодо зупинення провадження у справі, про те, що розглядувана адміністративна справа №819/641/18 та адміністративна справа №819/1785/17 містять різні предмети спору. У цих адміністративних справах оскаржуються податкові повідомлення-рішення, які винесені за несвоєчасну сплату позивачем грошових зобовязань, що виникли в різні податкові періоди.

Відносно покликань апелянта (позивача) на те, що закони, якими встановлені ставки акцизного податку на міцні алкогольні напої та терміни сплати акцизного податку на міцні алкогольні напої та терміни сплати акцизного податку у період, охоплений Актом перевірки, були прийняті з порушенням принципів податкового законодавства, а тому в діях позивача відсутня вина у несвоєчасній сплаті акцизного податку, то суд апеляційної інстанції зазначає, що розглядуване законодавство України, яке регулює питання сплати податків, в тому числі щодо ставок та строків сплати акцизного податку, являється чинним і не визнавалось неконституційним у визначеному порядку, а тому підлягає до застосування у розглядуваних правовідносинах. Тому наведені апелянтом (позивачем) доводи являються безпідставними.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржене податкове повідомлення-рішення від 21.11.2017 року № про зобов'язання позивачу сплатити штраф у розмірі 1342118,82 грн. є правомірним і не підлягає скасуванню.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 19.10.2018 р. слід скасувати і прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» задоволити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року в адміністративній справі №819/641/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» до Головного управління ДФС в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст постанови складено 15.03.2019 року