Справа № 240/4978/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4978/18

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

19 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи-ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України), за участю третьої особи-ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині повернення без прийняття будь якого рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому 3 групи інвалідності та зобов'язати МВС України прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та УМВС України в Житомирській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області негайно перерахувати кошти у сумі 276150 грн. для виплати йому одноразової грошової допомоги.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року позов задоволено частково:

-визнано протиправною бездіяльність МВС України щодо не розгляду та повернення заяви ОСОБА_2 про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України без прийняття рішення;

-зобов'язано МВС України розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

-у задоволенні позову в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та третю особу-перерахувати кошти у сумі 276150 грн. для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що з моменту первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності пройшло понад два роки, а відтак підстави для виплати останньому ОГД, відсутні.

Також апелянт вважає, що п.14 Порядку №850 регламентує правовідносини сторін під час первинного встановлення інвалідності, однак ніякого відношення не має до правовідносин, викладених в даному позові.

27.02.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 в період з 01.08.1992 по 30.12.2010 проходив службу в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та згідно наказу УМВС України в Житомирській області від 30.01.2011 №17/ос звільнений у запас за п.64 "ж" у Запас Збройних Сил.

Відповідно до постанови медичної (військово-лікарської) комісії ДУ "ТМО МВС України по Житомирській області" від 30.10.2010 на момент звільнення зі служби, позивач мав захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

20 липня 2018 року ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності (захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №101150.

26.07.2018 позивач звернувся до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області із заявою щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 15.10.2018 №1423/29/105/05-2018 за підписом Голови ліквідаційної комісії Мамульчика А.М., позивачу повідомлено, що Департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги розглянуто та повернуто без прийняття рішення, оскільки згідно надісланих матеріалів при первинному огляді МСЕК ОСОБА_2, 04.08.2004 НАСК "Оранта" проведено виплату страхового відшкодування у зв'язку зі встановленням 10 % втрати працездатності.

Оскільки, з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, за умовами п.4 Порядку, затвердженого Постановою №850 від 21.10.2015, ОСОБА_2 не має права на отримання грошової допомоги у більшому розмірі.

Вважаючи дії МВС України про повернення документів без прийняття рішення протиправними, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльності щодо не розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в органах внутрішніх справ України, а також, у зв'язку з неприйняттям МВС України рішення передбаченого п. 9 Порядку № 850.

При цьому, право на отримання ОГД з зв'язку зі встановленням працівнику міліції інвалідності не обмежується в часі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів, виходить зі слідуючого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію» держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Згідно із пунктом 5 розділу IX Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію». Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закон № 580-VIII набрав чинності 07 листопада 2015 року.

Разом з тим, відповідно до абзаців 2 і 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", виходячи з положень якого обов'язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справах № 808/1866/16 та № 806/845/16, від 31 січня 2019 року у справі №822/1883/18 та від 20 лютого 2019 року у справі №822/1883/18.

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, регулювався Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (далі Порядок №850).

Пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

У пункті 3 Порядку № 850 зазначено окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності,-у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

При цьому, відповідно до пункту 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги тощо.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку № 850).

Таким чином, відповідно до Порядку № 850 підставою для призначення одноразової грошової допомоги, чи відмови в її при значенні, є прийняття МВС України відповідного рішення.

Між тим, як слідує з матеріалів справи, відповідач, за результатами розгляду документів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, жодного з зазначених вище рішень, всупереч пункту 9 Порядку № 850, не прийняв, а повернув документи без прийняття рішення, про що ОСОБА_2 повідомлено листом голови ліквідаційної комісії від 15.10.2018 року № 1423/29/105/05-2018, а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що при розгляді документів позивача, відповідачем не дотримано Порядку № 850 та допущено протиправну бездіяльність.

Стосовно посилання у листі голови ліквідаційної комісії від 15.10.2018 року № 1423/29/105/05-2018 на пункт 4 Порядку № 850, то як зазначив Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №369/13187/17, Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Колегія суддів вважає, що при розгляді даної адміністративної справи суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо не розгляду заяви та зобов'язання відповідача розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності та прийняти рішення відповідно до Постанови №850.

В той же час, колегія суддів вважає позовну вимогу про зобов'язання Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області перерахувати кошти у сумі 276150 грн. передчасною.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких з'ясованих обставин по справі, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.