Справа № 2340/4687/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4687/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Губської О.А.

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача (апелянта) - ОСОБА_3

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Черкаській області, що полягають у підготовці висновку від 10.09.2018 про відмову у призначенні їй одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції та не прийняття керівником рішення про призначення та виплату такої допомоги;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області підготувати відносно неї висновок про призначення одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, прийняти рішення про призначення та виплату такої допомоги у розмірі, визначеному статтею 99 Закону України "Про Національну поліції", а саме 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153000,000 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що отримана нею інвалідність виникла саме внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, а не після того як вона звільнилась з поліції за власним бажанням.

Разом з цим, позивач звертала увагу суду, що про наявність хвороби вона дізналась лише після звільнення зі служби.

Крім того, необхідність звільнення поліцейського за станом здоров'я для отримання спірного виду допомоги, апелянт вважає відсутньою.

В апеляційній скарзі позивач також вказує про те, що судом першої інстанції не було надано правової оцінки недотримання відповідачем процедури та послідовності розгляду її заяви про виплату одноразової грошової допомоги.

Разом з цим, апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції було не прийнято до уваги, що поданий відповідачем відзив на позовну заяви та додані до нього документи не завірені належним чином у зв'язку з чим, на переконання апелянта, такі докази є неналежними.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд рішення суду першої інстанції скасувати, а позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи явку уповноваженого представника до суду не забезпечив та про причини його неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на зазначене, та враховуючи думку апелянта, колегія суддів визназнала за можливе здійснити апеляійний розгляд справи за даною явкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, з 01.09.2007 до 06.11.2015 позивач проходила службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 до 15.06.2018 - в поліції.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 15 червня 2018 року № 237 о/с капітана поліції ОСОБА_3 - оперуповноваженого відділу розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнено зі служби в поліції з 15.06.2018 за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію".

06 серпня 2018 року позивачеві видано довідку серії 12 ААА № 023720 до акта огляду медико-соціальної експертної комісії № 4822 та виписку з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 921044, відповідно до яких ОСОБА_3 отримала ІІ групу інвалідності безтерміново, причиною інвалідності зазначено захворювання, пов'язані з проходженням служби в поліції.

29 серпня 2018 року позивачем було направлено до відповідача заяву про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності - по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

06 вересня начальником ГУНП в Черкаській області затверджений висновок про результати розгляду звернення ОСОБА_3, в якому зазначено, що права на отримання грошової допомоги позивач не набула та відповідно до пункту 2 розділу ІV наказу МВС України від 11.01.2016 № 4 одноразову грошову допомогу не призначено.

10 вересня 2018 року за результатом розгляду вказаної заяви ОСОБА_3 начальником Головного управління було надано відповідь № 29/О-222 у якій позивача, з посиланням на п. 3. ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», повідомлено, що при звірці даних її особової справи з наданими матеріалами встановлена невідповідність причини звільнення, за якою призначається грошова допомога відповідно до Закону.

08 жовтня 2018 року позивач повторно звернулася до Головного управління з заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що їй встановлена ІІ група інвалідності, причиною інвалідності зазначені захворювання, пов'язані з проходженням служби в поліції.

У відповідь на вказане звернення листом Головного управління від 19 жовтня 2018 року № 758/01/29-2018 ОСОБА_3 було роз'яснено, що при розгляді її заяви від 29 серпня 2018 року у листі від 10 вересня 2018 року № 29/О-222 допущена технічна помилка в частині посилання на п. 3. ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку з чим, причину відмови у призначенні їй одноразової грошової допомоги по інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції викладено з посиланням на п.4 ст. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію». Та разом з цим, вказано, що лист від 10 вересня 2018 року № 29/О-222 слід вважати не дійсним.

Листом № 29/О-247 від 23 жовтня 2018 року позивачу також було надано роз'яснено, що надання висновку про призначення одноразової грошової допомоги заявнику нормами чинного законодавства не передбачено.

Судом також встановлено, що відповідачем до відзиву було додано докази аналогічні поданим позивачем, за виключенням її заяви від 29 серпня 2018 року. Проте, дана обставина (щодо її звернення до відповідача з такою заявою) позивачем не заперечується.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Станом на дату розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції вимога про звільнення з органів поліції внаслідок причин, пов'язаних з захворюваннями та/або пораненнями, пов'язаними з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, мала місце у будь-яких редакціях закону.

Як вірно наголошує апелянт в апеляційній скарзі, одноразова грошова допомога є виплатою соціальною. Та разом з цим, колегія суддів зауважує, що дана виплата є виправданою у випадку неможливості виконання поліцейським своїх обов'язків за станом здоров'я.

В той же час, звільнення з органів НП України за власним бажанням в силу імперативної вимоги п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII не призводить до обов'язку держави виплачувати одноразову допомогу.

Аналогічної правової позиції дотримується також і Верховний Суд, про що зокрема, зазначено у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 822/3788/17, від 22 січня 2019 року у справі № 2340/2663/18.

У вказаних рішеннях Верховний Суд зазначає, що відповідне положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Колегія суддів також звертає увагу, що положення вказаної норми є доступними для розуміння, вичерпними та такими, що не підлягають довільному тлумаченню, і не можуть зазнавати інтерпретацій в кореспонденції з будь-якими підзаконними нормативно-правовими актами, всупереч доводам апелянта.

Отже, встановивши, що у позивача відсутня одна з обов'язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме: причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому відхиляються апеляційним судом з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243-245, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий судя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2019 року