Справа № 2а-11853/10/1570
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л. І.

суддів - Марина П.П.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_2 з адміністративним позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання неправомірною бездіяльності другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції повязаної з неналежним виконанням виконавчого листа № 2-575, зобовязання другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції здійснити стягнення заборгованості за виконавчим листом № 2-575, стягнення з держави в особі Державної казначейської служби України на її користь матеріальної шкоди за період з травня 2004 року по 1 жовтня 2010 року у звязку із зростанням індексу інфляції споживчих цін на товари та послуги в розмірі 34403 грн. 81 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 1 березня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2012 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.11.2014 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2012, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції в обґрунтування висновків зазначив, що суди попередніх інстанцій не врахували, що ОСОБА_2 вже зверталася до суду з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди за той самий період (з травня 2004 року по 1 жовтня 2010 року) і до тих самих відповідачів, та що за її позовом є судові рішення про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які набрали законної сили. Крім того, не дослідивши вищевказані судові рішення, не зясувавши природу заявлених ОСОБА_2 у цій справі позовних вимог, не уточнивши їх належним чином, суди неповно зясували обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 20.01.2015 року, позивач просить суд визнати бездіяльність Другого приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, повязану з неналежним виконанням рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 20.04.2000 року за в/листом № 2-575 про щомісячне стягнення 70 грн. додаткових коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, починаючи з 20.04.2000 року довічно неправомірною; зобовязати Другий Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції вчинити виконавчі дії по виконанню рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 20.04.2000 року за в/листом № 5-575 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження»; у відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, стягнути з держави з коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 матеріальний збиток у сумі 38571, 59 грн. і моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Під час нового розгляду справи судом ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2015 року було закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, що стосується виконання виконавчого листа № 2-575 за період з травня 2000 року по 1 жовтня 2010 року, однак в резолютивній частині цього рішення зазначено про закриття провадження в частині про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної, моральної шкоди.

Крім того, постанови Одеського окружного адміністративного суду у цій справі від 07.04.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 року та постановою Верховного суду від 18.07.2018 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної, моральної шкоди.

Зазначене рішення стосувалося правовідносин щодо виконання виконавчим органом виконавчого листа №2-575 в період з жовтня 2010 року по травень 2011 року.

Під час процедури апеляційного та касаційного оскарження постанови Одеського окружного адміністративного суду у цій справі від 07.04.2015 року, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.09.2015 року скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2015 року, якою закрите провадження в цій справі в частині що стосується виконання виконавчого листа № 2-575 за період з травня 2000 року по 1 жовтня 2010 року та в справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування Одеським апеляційним адміністративним судом ухвали про закриття провадження по цій справі в частині позовних вимог стала неможливість зрозуміти з ухвали першої інстанції за якими позовними вимогами звернувся до суду позивач (в кінцевому варіанті) та в якій частині таких вимог провадження було закрито.

Таким чином, враховуючи завершення процедури апеляційного та касаційного оскарження постанови Одеського окружного адміністративного суду у цій справі від 07.04.2015 року та залишення її в силі, а також враховуючи що ця постанова стосувалася правовідносин щодо виконання виконавчим органом виконавчого листа №2-575 в період з жовтня 2010 року по травень 2011 року, фактично не розглянутою частиною позовних вимог ОСОБА_2 залишилося визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, що стосується виконання виконавчого листа № 2-575 за період з травня 2000 року по 1 жовтня 2010 року.

Позивач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача - Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладені приписи КАС України суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у цій справі, яка стосується частини позовних вимог, які залишилися нерозглянутими необхідно закрити виходячи з наступного.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 14 травня 2004 року державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції прийняті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження про щомісячне стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача коштів на утримання дитини та додаткових коштів.

25 серпня 2010 року постановою Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції раніше втрачені виконавчі провадження з виконання вищезазначених виконавчих документів були відновлені.

10 вересня 2010 року, постановою Одеського окружного адміністративного суду, дії державного виконавця, повязані з прийняттям 14 травня 2004 року постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження визнанні неправомірними та самі постанови визнані незаконними.

01 жовтня 2010 року, за розрахунком державної виконавчої служби була визначена сума заборгованості по аліментам і додатковим коштами за виконавчими документами №2-616 та №2-575 у сумі 10 368,61 грн.

В уточненій позовній заяві позивач зазначає, що на момент звернення до суду 14.12.2010 року заборгованість за виконавчим листом №2-575 у сумі 2003,61 грн. залишалася не стягнутою з боржника. Подальше не вчинення державним виконавцем виконавчих дій спрямованих на своєчасне і в повному обсязі виконання виконавчого листа №2-575 щодо щомісячного стягнення коштів за цим виконавчим документом, а також відсутністю контролю за законністю виконавчого провадження зі сторони керівника Другого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції порушило права і законні інтереси ОСОБА_2 у виконавчому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-6893/06 року від 19.06.2006 року позов ОСОБА_2 до Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси, Державного казначейства України, ОСОБА_3 про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково, в тому числі, стягнуто матеріальні збитки та моральну шкоду, повязану з неправомірними діями виконавчої служби щодо виконання виконавчого листа №2-575.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 02.10.2007 року рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №2-6893/06 року від 19.06.2006 року змінено, позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з держави в особі Державного Казначейства України з коштів бюджету України на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальних збитків 7972,50 грн., стягнуто з держави в особі Державного Казначейства України з коштів бюджету України на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. та відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні вимог про скасування постанови про зупинення провадження по справі.

Відповідно до зазначеного рішення Апеляційного суду Одеської області від 02.10.2007 року, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що належні їй кошти не отримує з вини посадових осіб виконавчої служби, які на думку позивача, своєю безконтрольністю за виконанням судових рішень, сприяли втраті виконавчих листів і, як слідство, не проведенню стягнень. Позивач зазначила, що діями посадових осіб, повязаними з неналежним виконанням судових рішень, її спричинено матеріальні збитки у розмірі не отриманих щомісячних аліментних платежів та додаткових витрат на утримання дитини. У зазначеному провадженні також розглядалися вимоги щодо стягнення моральної шкоди з вини посадових осіб виконавчої служби, які тривалий час не виконують судові рішення.

В рішенні Апеляційного суду Одеської області встановлено: «підстави для задоволення вимог про відшкодування шкоди за період з 1997 року по травень 2001 року відсутні» (Том 1 аркуші справи 126-132), крім цього, рішенням суду встановлено: «на відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування шкоди за період з травня 2001 року по травень 2004 року, оскільки неправомірність дій посадових осіб виконавчої служби не встановлена». Розрахунок розміру матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню за період з травня 2004 року по червень 2006 року зроблений колегією суддів відповідно до ст.1174 ЦК України в редакції 2003 року, визначення розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню відбулося на підставі вимог ст.1167 ЦК України в редакції 2003 року.

Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2011 року у справі № 2-1333/11, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2011 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державного казначейства України за участю третьої особи на боці відповідачів без самостійних вимог ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено у повному обсязі (Том І, аркуші справи 86-92).

Предметом розгляду зазначеної справи було стягнення матеріальної шкоди у розмірі 34772,80 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Відповідно розрахунку позивача збиток за виконавчим листом № 2-616, за період з 05.1997 року по вересень 2001 року (51 місяць), складає суму у розмірі 25132 грн. 80 коп.; за виконавчим листом № 2-376 ( 22 місця) - 1100 грн.; за виконавчим листом № 2-575, починаючи з травня 2000 року по жовтень 2009 року (за 113 місяців) - 7910 грн. (Том І, аркуш справи 82-85) за протиправну, на думку позивача, бездіяльність державного виконавця у вигляді невиконання виконавчих документів органом державної влади, що призвело до порушення права власності.

При цьому, в обґрунтування висновків касаційної інстанції в ухвалі Вищого адміністративного суду від 04.11.2014 року К/9991/54974/12 зазначено, що: «суди попередніх інстанцій не врахували, що ОСОБА_2 вже зверталася до суду з позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди за цей же період (з травня 2004 року по 1 жовтня 2010 року) і до цих же відповідачів, та що за її позовом є судові рішення про відшкодування матеріальної та моральної шкоди які набрали законної сили».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки щодо позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльності Другого приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, повязаної з неналежним виконанням рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 20.04.2000 року за в/листом № 2-575 про щомісячне стягнення 70 грн. додаткових коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, починаючи з 20.04.2000 року довічно, зобовязання Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції вчинити виконавчі дії по виконанню рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 20.04.2000 року за в/листом № 5-575 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, стягнення з держави з коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 матеріального збитку у сумі 38571, 59 грн. і моральної шкоди у сумі 5000 грн. за період з травня 2000 року по 01.10.2010 року вже є таке, що набрало законної сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, позовні вимоги позивача підлягають закриттю.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №2а-11853/10/1570 за позовом ОСОБА_2 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності Другого приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, повязаної з неналежним виконанням рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 20.04.2000 року за в/листом № 2-575 про щомісячне стягнення 70 грн. додаткових коштів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, починаючи з 20.04.2000 року довічно, зобовязання Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції вчинити виконавчі дії по виконанню рішення Жовтневого райсуду м. Одеси від 20.04.2000 року за в/листом № 5-575 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції, стягнення з держави з коштів Державного бюджету України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 матеріального збитку у сумі 38571, 59 грн. і моральної шкоди у сумі 5000 грн. за період з травня 2000 року по 01.10.2010 року - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя - Л.І. Свида

Судді - П.П. Марин

- ОСОБА_1

.