Справа № 440/4251/18
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 р.Справа № 440/4251/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року (головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 04.12.18 року) по справі №440/4251/18 за позовом Приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України; треті особи - Нотаріальна палата України , Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2018 року позивач Приватний нотаріус ХРНО Полтавської області ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, треті особи: Нотаріальна палата України, ДП "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 3304/5 від 23 жовтня 2018 року "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора-приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Разом із позовною заявою Приватним нотаріусом ХРНО Полтавської області ОСОБА_2 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 3304/5 від 23 жовтня 2018 року "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора-приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішенням у справі та допущення прийнятого судом рішення до негайного виконання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 задоволено вищезазначену заяву про забезпечення позову.

Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України № 3304/5 від 23 жовтня 2018 року "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора-приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішенням у справі.

Допущено ухвалу до негайного виконання.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що зупинення дії наказу в цій частині до моменту встановлення протиправності або правомірності прийнятого відповідачем наказу фактично є скасуванням таких заходів.

Тобто заявлений позивачем спосіб забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного наказу фактично є вирішенням спору без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Позивач подав до суду відзив, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Нотаріальна палата України подала до суду відзив, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що блокування доступу приватного натаріуса ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на шість місяців призводить до порушення прав натаріуса на здійснення професійної діяльності і обмежує її у здійсненні прав на працю, адже більшість нотаріальних дій нерозривно повязанні із необхідністю внесення змін до Державного реєстру речових прав.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 23.10.2018 р. №3304/5 тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора приватного нотаріуса Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 місяців.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для зупинення дії оскаржуваного акту.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст. 150-158 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 зазначенї статті суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Згідно із пунктом 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Клопотання про забезпечення адміністративного позову позивач мотивує тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам її, а також третіх осіб до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також тим, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Істотну небезпеку заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам позивач вбачає у тому, що не маючи можливості працювати з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно (надалі по тексту - Реєстр) як приватний нотаріус - реєстратор, вона буде позбавлена можливості повноцінно здійснювати професійну діяльність, що негативно відобразиться як на її доходах, так і на діловій репутації. Таким блокуванням вона поставлена у нерівне становище порівняно з іншими нотаріусами. Вважала блокування її доступу до Реєстру видом дисциплінарного стягнення, застосування якого до приватного нотаріуса відповідачем, з яким вона не перебуває у відносинах підпорядкованості, є протиправним.

Також вказувала, що неможливість здійснювати повноцінну нотаріальну діяльність спричинить негативні наслідки у вигляді майнових втрат для неї - витрати на оренду займаного приміщення, які не будуть компенсовані внаслідок втрати доходу; негативні наслідки у вигляді зменшення сплачуваних нею до бюджету платежів та відсутності можливості виплачувати заробітну плату найманому персоналу.

Інші негативні наслідки у випадку незабезпечення адміністративного позову позивач вважала можливими для третіх осіб - своїх клієнтів, оскільки вона не має змоги закінчити роботу з уже прийнятими заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, крім того не має змоги завершити нотаріальні дії у значній кількості спадкових справ.

Крім того, позивач посилалася на те, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких вона просила, відповідають критеріям забезпечення ефективного правосуддя, що визначені в даному разі Рекомендацією NR (89)8 про тимчасовий захист у адміністративних справах, що затверджена Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності. Нотаріуси як особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, належать до категорії самозайнятих осіб. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

З огляду на зазначене, шляхом видачі оскаржуваного Наказу позивача фактично позбавлено можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності. При цьому, у позивача є зобов'язання перед державою у вигляді сплати податків не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №826/15847/17.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність істотної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача і, як наслідок - зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 23.10.2018 №3304/5.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року по справі № 440/4251/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 18.03.2019 року