Справа № 420/6219/18
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 р. Справа № 420/6219/18

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О. Дата і місце ухвалення: 25.01.2019р., м. Одеса
Колегія суддів П'ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка полягає у невидачі ветерану праці - ОСОБА_2 нагрудного знаку «Ветеран праці»; зобов'язати Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради видати ветерану праці ОСОБА_2 нагрудний знак «Ветеран праці»; стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ветерана праці ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позов обґрунтовував тим, що він є ветераном праці та у вересні 2018 року отримав відповідне посвідчення терміном дії до 01.10.2020 року. Однак, при зверненні в жовтні 2018 року до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою щодо видачі йому нагрудного знаку «Ветеран праці» до посвідчення ветерана праці, як це передбачено Законом України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України №521 від 29.07.1994 року, відповідач відмовив у видачі знаку з посиланням на його відсутність. Таку відмову позивач вважає незаконною та зазначає, що своєю протиправною бездіяльністю відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яку ОСОБА_2 оцінює в розмірі 5000 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, яка полягає у невидачі ветерану праці - ОСОБА_2 нагрудного знаку «Ветеран праці» та зобов'язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради видати позивачу нагрудний знак «Ветеран праці». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження (а.с.2-3), судом першої інстанції справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 25.01.2019р. з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом не враховано, що видавши позивачу посвідчення «Ветеран праці» уповноважений територіальний орган праці та соціальної політики встановив його відповідний статус ветерана праці з наданням можливості користуватися передбаченими законом пільгами. У зв'язку з тим, що нагрудні знаки «Ветеран праці» Управління не отримувало, видати зазначений знак ОСОБА_2 немає можливості. Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради не несе відповідальності за виготовлення нагрудних знаків, на нього покладено обов'язок лише щодо їх видачі. Забезпечення матеріалами для виготовлення бланків посвідчень та нагрудних знаків покладено на Міністерство фінансів України та відкрите акціонерне товариство «Українські ювеліри».

ОСОБА_2 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи та 27.09.2018р. Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської видало йому посвідчення «Ветеран праці» серії НОМЕР_1

01.10.2018р. ОСОБА_2 звернувся до Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою №02-Л-25374/2-0, в якій просив повідомити причини ненадання нагрудного знаку до посвідчення «Ветеран праці», як це передбачено Постановою Кабінету Міністрів України №521 від 29.07.1994 року, якою затверджено Положення про порядок видачі посвідчення і нагрудного знака «Ветеран праці».

Листом від 09.10.2018р. Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської повідомлено ОСОБА_2, що нагрудний знак «Ветеран праці» йому не видано у зв'язку з відсутністю.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо видачі нагрудного знаку до посвідчення «Ветеран праці» ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, визнав обґрунтованими доводи позивача, що відсутність в Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради нагрудного знаку «Ветеран праці», про що зазначив відповідач у своєму листі від 09.10.2018р., не звільняє його від обов'язку діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, враховуючи те, що Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради є структурним підрозділом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов'язати саме Департамент видати ветерану праці ОСОБА_2 нагрудний знак «Ветеран праці».

Щодо вимог позову про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., то суд першої інстанції не знайшов підстав для їх задоволення, зазначивши, що позивачем не доведено з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди та її розрахунок, не надано підтвердження тих втрат, на які посилається, як прояв дійсних негативних наслідків, а не суб'єктивних вражень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, на підставі ч.1 ст.308 КАС України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, тобто в частині задоволених позовних вимог.

Пунктом «в» частини 2 статті 6 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993р. №3721-XII передбачено, що ветеранами праці визнаються особи з інвалідністю I і II груп, які одержують пенсії по інвалідності, якщо вони мають стаж роботи не менше 15 років.

Наявність у позивача статусу ветерана праці учасниками справи не заперечується, а також підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27.09.2018р.

Положенням про порядок видачі посвідчення і нагрудного знака «Ветеран праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1994 року №521 (далі - Положення №521), врегульовано правила видачі посвідчення і нагрудного знака «Ветеран праці» відповідно до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Пунктом 2 Положення №521 передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветерана праці, на підставі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно п.4 Положення №521 посвідчення і нагрудний знак видаються ветеранам праці за місцем їх проживання органами праці та соціального захисту населення, а ветеранам праці із числа осіб, зазначених у частині другій статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» - органами, що здійснюють їх пенсійне забезпечення відповідно до законодавства.

Відповідно до п.7 Положення №521 посвідчення і нагрудний знак вручаються особисто ветеранам праці або за їхнім дорученням рідним чи іншим особам, за що вони розписуються у відповідних документах. Посвідчення і нагрудний знак видаються безкоштовно.

З вказаних норм слідує, що особі, яка підпадає під ознаки ветерана праці, визначені статтею 6 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», уповноваженими органами праці та соціального захисту населення видаються посвідчення та нагрудний знак «Ветеран праці».

При цьому, ні положеннями Закону №3721-XII, а ні нормами Положення №521 не передбачено випадків, за наявності яких особі уповноваженим органом державної влади може не видаватися нагрудний знак при видачі відповідного посвідчення.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що Управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради не несе відповідальності за виготовлення нагрудних знаків, так як забезпечення матеріалами для виготовлення бланків посвідчень та нагрудних знаків покладено на Міністерство фінансів України та відкрите акціонерне товариство «Українські ювеліри».

Колегія суддів критично ставиться до таких посилань апелянта, оскільки пунктом 4 Положення №521 саме на органи праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи покладено обов'язок щодо видачі ветеранам праці посвідчення та нагрудного знаку.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем будь-яких дій щодо забезпечення видачі ОСОБА_2 нагрудного знаку, в тому числі щодо звернення з цього приводу до компетентного органу, відповідального за забезпечення територіальних органів праці та соціального захисту населення нагрудними знаками для подальшої їх видачі особам, яким надано статус ветерана праці.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що відповідач, видавши позивачу посвідчення «Ветеран праці», встановив його статус ветерана праці з наданням можливості користуватися передбаченими законом пільгами, оскільки при зверненні з позовом до суду ОСОБА_2 свої вимоги не обґрунтовував неможливістю користування пільгами, а зазначав про невиконання відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, покладених на нього законодавством обов'язків.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04, (пункт 71) Європейським судом з прав людини викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень та розкрито елементи змісту «доброго врядування». Зокрема, зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 25 січня 2019 року немає.

Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 березня 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук