Справа № 2040/7817/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 р.Справа № 2040/7817/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 05.11.18 року по справі № 2040/7817/18

за позовом ОСОБА_1

до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області , Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області та Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №183/1310-2040-тр від 10.05.2017 року щодо нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 2016 рік на суму 4166,67 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №107-1303 від 04.04.2016 року щодо нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 2016 рік на суму 25000,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що позивач є власником 2-х транспортних засобів: марки LEXUS, моделі LS 460 L, з об'ємом двигуна 4608 куб.см., 2014 року випуску; марки VOLKSWAGEN, моделі MULTIWAN, з об'ємом двигуна 1968 куб.см., 2015 року випуску. В зв'язку з перебуванням у її власності вказаних автомобілів, Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було винесено податкове повідомлення - рішення №107-1303 від 04.04.2016 року, яким нараховано ОСОБА_1 транспортного податку за 2016 рік на суму 25000,00 грн., також Головним управлінням ДФС у Харківській області було винесено податкове повідомлення - рішення №183/1310-2040-тр від 10.05.2017 року, яким нараховано ОСОБА_1 транспортний податок за 2016 рік на суму 4166,67 грн. Відносно правомірності винесення вказаних податкових повідомлень - рішень позивач зазначив, що підставою для їх скасування є відсутність правових підстав для їх винесення, оскільки Мінекономрозвитку не володіє інформацією про кожен конкретний автомобіль, кому він належить, де зареєстрований тощо, а інформація що надається Мінекономрозвитку до органів ДФС носить абстрактний характер, містить перелік марок і моделей автомобілів із зазначенням ряду характеристик. З огляду на викладене, позивач вважає, що у відповідачів не було можливості встановити дійсну вартість транспортних засобів, які належать позивачу на момент прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області та Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує, при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом має використовуватися інформація про автомобілі, яка отримана від Мінекономрозвитку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду. Зазначає, що при визначенні середньоринкової вартості транспортного засобу обов'язковою складовою формули є коефіцієнт коригування ринкової ціни залежно від пробігу транспортного засобу (співвідношення нормативного і фактичного). Законодавство не містить правового механізму встановлення фактичного пробігу автомобіля. Вказує, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом використовується інформація про автомобілі, яка отримана від Мінекономрозвитку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду» (Правова позиція КАС Верховного Суду, висловлена у Постановах від 13.03.2018р. у справі №826/19300/16; від 05.06.2018р. у справі 807/66/17; від 12.06.2018р у справі №822/501/17). В той же мас, постанова Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66, якою була затверджена Методика, набрала чинність 19.02.2016 року, що унеможливлює виконання приписів пунктів 4, 13 Методики у встановлені в ній строки. Також посилається на те, що якв Переліку так і у відповіді Мінекономрозвитку йшлося саме про автомобіль марки LEXUS, моделі «LS 460». В той же час, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію автомобіля - позивач є власником саме автомобіля марки LEXUS, моделі «LS 460 L», який відсутній у переліку. До того ж зазначає, що в матеріалах справи взагалі відсутня інформація про розмір середньоринкової вартості транспортного засобу позивача, та докази, що вона становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати. На підставі викладеного просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018р. у справі №2040/7817/18 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області та ГУ ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Від ГУ ДФС у Харківській області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи викладені в апеляційній скарзі суперечать фактичним обставинам справи, а постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси зазначені в апеляційній скарзі та позовній заяві про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з позицією відповідача по справі, виходив з того, що станом на 2016 рік автомобілі позивача - LEXUS LS 460 L та VOLKSWAGEN MULTIWAN підпадали під визначення об'єкта оподаткування транспортним податком з фізичних осіб за 2016 рік в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1, є власником транспортного засобу марки LEXUS, моделі LS 460 L, тип - легковий седан - В, об'єм двигуна 4608 куб.см., 2014 року випуску. Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2, є власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, моделі MULTIWAN, з об'ємом двигуна 1968 куб.см., 2015 року випуску.

04 квітня 2016 року Центральною ОДПІ м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було винесено податкове повідомлення - рішення №107-1303, яким нараховано транспортний податок за 2016 рік на суму 25000,00 грн., Головним управлінням ДФС у Харківській області було винесено податкове повідомлення - рішення №183/1310-2040-тр від 10.05.2017 року, яким нараховано транспортний податок за 2016 рік на суму 4166,67 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаними вище податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відносно правомірності нарахування контролюючим органом транспортного податку за 2017 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378,00 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 р. складали 1033500,00 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році були легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66, відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. N403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку N 403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку N 403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Пунктом 6 Методики визначено, що аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об'єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.

Пунктом 8 встановлено, що у разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних) допускається використання даних щодо аналогічних автомобілів.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 813/3965/17.

Відповідно до п. 267.1.1., п. 267.2.1. ст. 267 Податкового кодексу України ( в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі відзиві на позов, підставою віднесення автомобілів позивача, до об'єктів оподаткування передбачених ст. 267 Податкового кодексу України був лист Мінекономрозвитку від 22.02.2016р. № 3252-08/4797-03 та доданий до нього лист з інформацією щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ" за офіційними прайс - листами дилерів (а.с.32-33).

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було витребувано та отримано від Мінекономрозвитку інформацію щодо направлення Мінекономрозвитку до ДФС інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року відповідно до пункту 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (у редакції, чинній на час винесення спірного податкового повідомлення - рішення) та інформацію про вартість станом на 2016 рік легкового автомобіля LEXUS, моделі LS 460 L, з об'ємом двигуна 4608 куб.см., 2014 року випуску та VOLKSWAGEN, моделі MULTIWAN, з об'ємом двигуна 1968 куб.см., 2015 року випуску.

Відповідно до відповіді Мінекономрозвитку №3805-05/43493-05 від 04.10.2018 року, згідно з підпунктом 267.2.1. пункту 267.2 статті 267 ПКУ та Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66, для цілей віднесення легкових автомобілів до обєкту оподаткування транспортним податком у 2016 році Мінекономрозвитку на підставі даних ДП "Держзовнішінформ" було розраховано середньоринкову вартість автомобілів, подало ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі-Інформація), та забезпечено роботу офіційного веб-сайту. Враховуючи, що 1000 куб.см є еквівалентом 1 літру, а тому об'єм циліндрів двигуна автомобілів 4608 та 1968 куб.см з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 4,6 та 2,0 літра відповідно. Згідно з інформацією середньоринкова вартість легкових автомобілів LEXUS LS 460 L з об'ємом циліндрів двигуна 4,6 літра та VOLKSWAGEN MULTIWAN з об'ємом двигуна 2,0 літра, автоматичною коробкою переключення передач до 5 та 3 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

На підставі листа Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля №3805-05/43493-05 від 04.10.2018 року, суд першої інстанції прийшов, до висновку, що автомобілі позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, що доводить правомірність винесених спірних податкових повідомленнь-рішень №183/1310-2040-тр від 10.05.2017 року та №107-1303 від 04.04.2016 року

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки технічні характеристики автомобілів, зазначених у вказаному переліку, не співпадають з технічними характеристиками автомобілів позивача.

Так судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є власником автомобіля марки LEXUS LS 460 L з об'ємом циліндрів двигуна куб.см., рік випуску 2014, а відповідно до листа Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля №3805-05/43493-05 від 04.10.2018 року розрахунок проведено щодо автомобіля LEXUS LS 460 з об'ємом циліндрів двигуна 4,6 літра.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в Переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати міститься автомобіль марки LEXUS LS 460 тоді, як позивач, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, є власником автомобіля марки LEXUS LS 460 L.

Щодо оподаткування автомобіля VOLKSWAGEN MULTIWAN, колегія суддів зазначає наступне.

Автомобіля VOLKSWAGEN MULTIWAN, відповідно до до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є власником автомобіля марки VOLKSWAGEN MULTIWAN з об'ємом двигуна 1968 куб.см., рік випуску 2015, а відповідно до листа Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля №3805-05/43493-05 від 04.10.2018 року розрахунок проведено щодо автомобіля VOLKSWAGEN MULTIWAN з об'ємом двигуна 2,0 літра .

Об'єм циліндрів двигуна автомобілів позивача є іншим, ніж визначений Міністерством економічного розвитку і торгівлі України у вищевказаному переліку.

Разом з тим, в листі Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля №3805-05/43493-05 від 04.10.2018 року, Мінекономрозвитку зазначено, що 1000 куб.см є еквівалентом 1 літру, а тому об'єм циліндрів двигуна автомобілів 4608 та 1968 куб.см з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 4,6 та 2,0 літра .

Колегія суддів зазначає, що в листі Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля №3805-05/43493-05 від 04.10.2018 року, Мінекономрозвитку не вказує на наявність норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об'єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Підстави застосування приблизного (заокругленого) показника об'єму циліндрів двигунів автомобілів, нормами закону не обґрунтовані.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Новік проти України" (18.12.2008) Суд зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".

У справі "Щокін проти України" Суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв'язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким і узгодженим, та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

В даному випадку, судова колегія вважає, що у відповідача були відсутні будь-які підстави для додаткового трактування критеріїв необхідних для визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, оскільки щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщує Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Тобто, податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об'єкта оподаткування, був позбавлений необхідності в більш ширшому його тлумаченні. В даному випадку, фактично здійснивши округлення об'єму двигуна автомобіля позивача до іншого показника, податковий орган допустив фактично свавільне втручання у майнові права позивача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2016 році автомобілі марки LEXUS LS 460 L з об'ємом циліндрів двигуна 4608 куб.см. та VOLKSWAGEN MULTIWAN з об'ємом двигуна 1968 куб.см. не вказані, то транспортні засоби які зареєстровані на позивача не можуть вважатися об'єктами оподаткування транспортним податком в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України.

Колегія суддів зазначає, що положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.11. 2018 року у справі № 822/2687/17.

Верховний Суд в даному рішенні прийшов до висновку, що вирішення спору у цій справі на користь платника податків обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності платника податків.

Враховуючи вищенаведене те, що транспортні засоби які зареєстровані на позивача не є об'єктами оподаткування транспортним податком в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, те, доводи відповідача та суду першої інстанції про правомірність винесення податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області №183/1310-2040-тр від 10.05.2017 року та №107-1303 від 04.04.2016 рокує помилковими.

Зазначені вище обставини не враховані Головним управлінням ДФС у Харківській області під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень №183/1310-2040-тр від 10.05.2017 року та №107-1303 від 04.04.2016 року і відповідно доводи відповідача про його правомірність є помилковими.

Щодо посилань відповідача в відзиві на апеляційну скаргу, на те, що в даному випадку не контролюючий орган здійснює округлення показника двигуна, а Мінекономрозвитку, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об'єкта оподаткування, позбавлений необхідності в більш ширшому його тлумаченні. Крім того, колегія судді зазначає, що відповідно до п.п.267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України, саме на ДФС України покладається обов'язок щодо прийняття податкового повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що податковий орган отримав інформацію щодо зазначених автомобілів, не з офіційного веб-сайту компетентного органу, а на підставі лист з інформацією щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП "Держзовнішінформ" за офіційними прайс - листами дилерів.

Щодо доводів позивача стосовно відсутності підстав для виконання приписів пунктів 4, 13 Методики №66 з огляду на те, що така Методика набула чинності лише 19.02.2016 року, а тому є неможливим виконання цих пунктів, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку наведене не може бути підстаною для скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Харківській області, оскільки відповідно до п.п.267.6.2. п. 267.6. ст. 267 ПК України, саме ДФС України повинно прийняти податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та надіслати платнику податку до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

І саме прийняття такого податкового повідомлення-рішення впливає на права та обов'язки позивача в сфері оподаткування.

Стосовно доводів позивача про врахування пробігу авто, як складової, що має вплив на відповідний розмір такої вартості, то з огляду на вимоги п.12 Методики та Додатку 2 Порядку №403, при визначенні середньоринкової вартості легкових автомобілів, враховується коефіцієнт, який визначається зазначеним Додатком 2.

При визначенні коефіцієнта, враховується нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів, тис. кілометрів -27 км.. фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів, тис. кілометрів - понад 27 км.. Коефіцієнт з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів у тис. кілометрів. Тобто, такий коефіцієнт обчислюється автоматично та входить до Порядку обчислення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом, згідно квитанції № 0.0..1 від 19.09.2018р, яка міститься в матеріалах справи (а.с.4), сплатив судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. При подачі апеляційної скарги, згідно квитанції № 0.0..1 від 05.12.2018 р., яка міститься в матеріалах справи (а.с.64), судовий збір в сумі 1057,21 грн. (0,1 коп. переплачено позивачем). Всього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року по справі № 2040/7817/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №183/1310-2040-тр від 10.05.2017 року щодо нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 2016 рік на суму 4166,67 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №107-1303 від 04.04.2016 року щодо нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 2016 рік на суму 25000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 1762 грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 18.03.2019 року