Справа № 140/396/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року ЛуцькСправа № 140/396/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним рішення від 19.12.2018 року №01259/02-60-30 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зобов'язання призначити пенсію за вислугою років на пільгових умовах відповідно до цього Закону з дня подачі заяви, 16.11.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 05.11.1999 року проходив службу в органах внутрішніх справ та органах Державної кримінально-виконавчої служби України на посадах молодшого начальницького складу. 29 січня 2018 року відповідно до наказу Державної установи "Сокальська виправна колонія (№47)" №10/ОС-18 позивач звільнений з органів кримінально-виконавчої системи у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів. На час звільнення безперервний стаж в зазначених органах становить 19 років 07 місяця 28 днів, у пільговому обчисленні - 25 років 8 місяців 26 днів, що підтверджується вищенаведеним наказом про звільнення від 29.01.2018 року №10/ОС-18.

Позивач вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". У зв'язку з цим 05.03.2018 року звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України з пакетом документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Однак позивач 18.04.2018 року отримав відмову від Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, яку оскаржив до Львівського окружного адміністративного суду, який рішенням від 16 жовтня 2018 року у справі №813/3323/18 зобов'язав Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України підготовити та направити заяву та всі необхідні документи для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області для призначення позивачу пенсії.

Позивач зазначає, що рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 19 грудня 2018 року №10259/02-60-30 йому відмовлено в призначенні пенсії на підставі відсутності достатньої кількості календарних років. Вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки питання обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положеннями статті 17-1 якого встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України визначено такий порядок у постанові "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членам їхніх сімей" від 17 липня №393 (далі - Постанови № 393). Звертає увагу на те, що відповідно до пп. «г» п.3 цієї Постанови №393, а також відповідно до ч.4 ст.23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" до вислуги років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів, зокрема час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби. Відтак, вважає, оскільки має у пільговому обчисленні 25 років 8 місяців 26 днів стажу роботи, тому зазначений стаж є достатнім для призначення йому пенсії за вислугою років. У зв'язку з цим просить оскаржуване рішення від 19.12.2018 року №01259/02-60-30 визнати протиправним та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за вислугою років на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з дня подачі заяви, тобто з 16.11.2018 року.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надано відповідачу строк для подання відзиву на позов (а.с.1).

Відповідно до ч.3 статті 263 КАС у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

У відзиві на позов від 04.03.2019 року №1891/06-39 (а.с.26-28) представник відповідача заперечує проти позовних вимог, оскільки вислуга років позивача обчислена відповідно до його послужного списку та в календарному обчисленні становить 19 років 7 місяців та 28 днів і це не є достатнім для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до цього Закону для отримання права на призначення пенсії обов'язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному розмірі, який в даному випадку становить 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Також відповідач не погоджується з позицією позивача про те, що до спірних правовідносин для призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України № 393. На думку представника відповідача норми пункту 3 постанови №393 суперечать нормам пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а тому застосуванню підлягає саме цей Закон, який має вищу юридичну силу.

На підставі вищенаведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.11.1999 року по 29.01.2018 року проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії БТ-І № 7219907 (а.с.12), розрахунком вислуги років (а.с.33).

Наказом Державної установи "Сокальська виправна колонія (№47)" від 29 січня 2018 року №10/ОС-18"По особовому складу" ОСОБА_1 старшого прапорщика внутрішньої служби молодшого інспектора відділу охорони у відповідності до пп.4 п.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з скороченням штатів або проведення організаційних заходів) звільнено зі служби 29 січня 2018 року (а.с.14). Відповідно до цього наказу станом на день звільнення вислуга років позивача становить в календарному обчисленні 19 років 07 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні 25 років 08 місяців 26 днів.

05.03.2018 року позивач звернувся до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України із пакетом документів та заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії за вислугу років (а.с.32). Однак позивачу листом від 18.04.2018 року №4/207 було відмолено у направленні таких документів до ГУ ПФУ у Волинській області. Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до Львівського окружного адміністративного суду, який рішенням від 16 жовтня 2018 року у справі №813/3323/18 позов задовольнив повністю та зобов'язав Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України підготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області документи ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановоюПравління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (а.с.16-18).

19 грудня 2018 року ГУ ПФУ у Волинській області листом №10259/02-60-30 (а.с.15) повідомило позивача про те, що відповідно до протоколу від 19 грудня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з тих підстав, що пенсія за вислугу років призначається особам, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема в період з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше. Оскільки на день звільнення зі служби, а саме на 29 січня 2018 року вислуга позивача становить19 років 07 місяців 28 днів, а тому правових підстав для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" немає.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Частиною другої статті 17 Закону №2262 передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Суд вважає посилання позивача на те, що до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393, якою позивачу на його думку для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, є безпідставними, оскільки згідно з ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відтак, приписи п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам пункту "а" ст.12 Закону №2262, а тому застосуванню підлягає саме Закон України №2262, оскільки у відповідності до ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України має вищу юридичну силу.

При цьому законодавець у назві статті 17 Закону №2262 використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років "для призначення пенсії". Однак саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17.

Враховуючи те, що у позивача на день його звільнення зі служби календарна вислуга становить лише 19 років 07 місяців 28 днів, що є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років є правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" необхідної календарної вислуги років, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя В.Д. Ковальчук