Справа № 200/317/19-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 р. Справа№200/317/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

за участю:

секретаря Прокопчук Я.М.,

представника позивача Денщика В.І.,

представника відповідача Аллахвердієва А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 грудня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" в особі Слов'янського регіонального виробничого управління КП "Компанія "Вода Донбасу" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 грудня 2018 року.

Позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення суперечить нормам чинного законодавства, посилаючись на норми Податкового кодексу України, Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі ? Закон № 1669-VII), розпорядження Кабінету міністрів України "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція" від 2 грудня 2015 року № 1275-р (надалі - Розпорядження № 1275-р). Крім того, зазначає на наявність сертифікатів, що засвідчують настання обставин непереборної сили для позивача.

Відповідач у письмових запереченнях проти позовних вимог заперечував, вважає що позиція позивача щодо відсутності правових підстав та обов'язку підприємства для сплати орендної плати за землю є цілком необґрунтованою та безпідставною, посилаючись на те, що Законом № 1669-VII не були внесені відповідні зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати та нарахування за користування земельними ділянками державної та комунальної власності платників податків, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, а тому податковий орган позбавлений правових підстав для звільнення позивача від застосування штрафних санкцій у відповідності до норм статті 126 Податкового кодексу України.

З'ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство "Компанія Вода Донбасу" зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 35397869, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, має в своїй структурі відокремлений підрозділ Слов'янське регіональне виробниче управління КП "Компанія Вода Донбасу", який знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Судом встановлено, що відокремленим підрозділом позивача до податкового органу не були подані податкові декларації з рентної плати (юридичних осіб) за період з IV кварталу 2015 року по ІІІ квартал 2018 року.

13 листопада 2018 року відповідачем була проведена камеральна перевірка з щодо своєчасного подання податкової декларації з рентної плати (юридичних осіб) за період з IV кварталу 2015 року по ІІІ квартал 2018 року, за результатами якої було складено акт № 2917/05-99-47-07.

11 грудня 2018 року, на підставі акта перевірки № 2917/05-99-47-07 від 13 листопада 2018 року, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким відокремлений підрозділ позивача зобов'язано сплатити штраф у сумі 2 040 грн. 00 коп.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (надалі ПК України), Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VІІ).

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 15 п. 15.1 Податкового кодексу України платниками податків визначаються юридичні особи (резиденти і не резиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або проводять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом

Відповідно до ст. 252 п. 252.1 ПКУ платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб'єкти господарювання, які набули право користування об'єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об'єктах (ділянках) надр.

Статтею 255 п. 255.1 ПКУ визначено, що платниками рентної плати за спеціальне використання води є: первинні водокористувачі - суб'єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи, постійні представництва нерезидентів.

Згідно ст. 16 п. 16.1 п.п. 16.1.3 ПКУ платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів.

Відповідно до ст. 49 п. 49.1 п.п. 49.18.2 ПКУ податкові декларації, крім випадків, передбачених чим кодексом, подаються за базовий звітний (податковий період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Порядок подання декларації, строки сплати, відповідальність платників рентної плати та контроль за їх справленням визначено статтями 257 і 258 ПКУ.

Згідно ст. 257 п. 257.1 ПКУ базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Згідно ст. 257 п. 257.2 ПКУ платники податків самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати.

Відповідно до ст. 257 п. 257.3 п.п.257.3.1 та п.п. 257.3.4 ПКУ платник рентної плати до закінчення визначеного розділом ІІ цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки:

- з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;

- з рентної плати за спеціальне використання води - за місцем податкової реєстрації.

Враховуючи, що під час проведення камеральної перевірки КП "Компанія "Вода Донбасу" встановлено, що платником податків до податкового органу не були подані податкові декларації з рентної плати (юридичних осіб) за період з IV кварталу 2015 року по ІІІ квартал 2018 року, в зв'язку з чим, відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні санкції.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VІІ).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України" від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

За змістом цієї норми вбачається, що датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України" від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входить, зокрема, міста Слов'янськ та Маріуполь Донецької області.

Статтею 10 Закону № 1669 визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На виконання вимог цієї норми, позивачем до матеріалів справи додано наступні сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили від 25 листопада 2014 року:

- № 1735, яким, у відповідності п.п. 100.4, 100.5 статті 100 Податкового кодексу України КП "Компанія "Вода Донбасу" засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

- № 1736, яким, відповідно до п. 102.6-102.7 ст. 102 ПК України КП "Компанія "Вода Донбасу" засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подання податкових декларацій.

У відповідних сертифікатах також зазначено, що на момент видачі останніх, обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Між цим, суд першої інстанції зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, сертифікати ТПП від 25.11.2014 року № 1735, 1736 є діючими, не є відкликаними чи такими, що визнані недійсними у судовому чи іншому порядку.

Крім цього, суд відзначає, що вказані сертифікати ТПП видані 25.11.2014 року, в той час, як зміни до Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженому рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 року № 40 (3), відповідно до яких, зокрема, засвідчення форс-мажорних обставин необхідно здійснювати за кожним конкретним видом зобов'язань внесено 18 грудня 2014 року, тобто після видачі ТПП сертифікатів № 1735,1736, що, в свою чергу, свідчить про те, що контролюючим органом неправомірно застосовано до позивача штрафні санкції за неподання податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води від підприємства ЖКГ.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 14 березня 2018 року по адміністративній справі № 805/1463/17-а (адміністративне провадження К/9901/1958/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177 "а") до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 грудня 2018 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 11 грудня 2018 року про сплату штрафних (фінансових) санкцій на суму 2 040, 00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, ) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177 «а», ) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 12 березня 2019 року.

Рішення складено в повному обсязі 18 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чекменьов Г.А.