Справа № 160/663/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

11 березня 2019 року Справа № 160/663/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представника позивача Гільбурда Р.Ю.
представника відповідача Лейченко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 р, та визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 р., -
23 січня 2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 р, та визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 р.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
В період з 11.12.2018 р. по 19.12.2018 р. Головним управлінням Держпраці у
Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування з питань повноти нарахування та
виплати заробітної плати працівникам, які виконують державні обов`язки у ТОВ «Новомоський посуд», за наслідками якої складено акт інспекційного відвідування № ДН2276/24/АВ від 19.12.2018 року.
Повноважний представник позивача зазначає, що висновки акту інспекційного відвідування грунтуються на тому, що ТОВ «Новомосковський посуд» порушено вимоги п. 10 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, зокрема, коригування середньої заробітної плати проводилось з коефіцієнтом 1,01, при тому, що співвідношення між новими і старими окладами складають значно більшу суму, що призвело до недотримання мінімальних державних гарантій під час виконання працівниками державних обов`язків.
ТОВ «Новомосковський посуд» не погодилось з висновками акту інспекційного відвідування № ДН2276/24/АВ від 19.12.2018 року, та подало заперечення від 22.12.2018 року вих. № 01-826, в яких зазначалось, що порядок обчислення середньої заробітної плати дотриманий у повному обсязі. Накази про встановлення коригуючого коефіцієнта у розмірі 1,01 видані в межах повноважень, передбачених Статутом, за погодженням з первинною профспілковою організацією.
При цьому, повноважний представник позивача також зазначає, що п. 10 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 допускає зменшення коефіцієнта коригування середньої заробітної плати. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта інспекційного відвідування згідно п. 21 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295.
Так, як зазначає представник позивача, за наслідками розгляду поданих заперечень підприємством було отримано відповідь від 27.12.2018 року вих. №2737/4.1-3, в якій висловлена позиція аналогічна тій, що викладена в акті інспекційного відвідування.
14.01.2019 року на адресу ТОВ «Новомосковський посуд» надійшов припис про усунення виявлених порушень № ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 року, яким зобов`язано посадових осіб ТОВ «Новомосковський посуд" провести перерахунок середньої заробітної плати, з урахуванням вимог п. 10 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 та виплатити донарахову суми середнього заробітку і компенсацію за несвоєчасну виплату середнього заробітку.
Водночас, в обгрунтування заявлених позовних вимог, повноважний представник позивача зазначив, що в подальшому першим заступником начальника головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України прийнято постанову про накладення штрафу № ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 року.
На підставі викладеного вище, та з урахуванням п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, ст. 94 КЗпП України, ст.ст. 97, 265 КЗпП України, ст.ст. 4, 5, 12, 14 ЗУ «Про оплату праці» позивач вважає висновки, які викладені у акті інспекційного відвідування № ДН2276/24/АВ від 19.12.2018 року та листі від 27.12.2018 року вих. № 2737/4.1-3 такими, що не відповідають нормам діючого законодавства України, а прийнятті на їх підставі припис про усунення виявлених порушень № ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 року та постанова про накладення штрафу № ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 року такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 р. провадження по справі було відкрито, та справа призначена до розгляду у порядку підготовчого провадження, за правилами загального позовного провадження.
Повноважні представники як позивача, так і відповідача у судове засідання з`явились.
Повноважний представник позивача, вимоги заявленої позовної заяви підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, з урахуванням додаткових пояснень, наданих в судовому засіданні.
В судовому засіданні, призначеному на 11.03.2019 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники як позивача, так і відповідача не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 211, 217, 224 228 КАС України безпосередньо 11.03.2019 року.
Повноважний представники відповідача проти пред`явлених позовних вимог заперечував, виклавши свою позицію у відзиві на позовну заяву від 22.02.2019 р., в якому зазначила наступне.
Так, в ході інспекційного відвідування, на підставі наданих до перевірки документів встановлено, що 14 працівникам ТОВ «Новомосковський посуд», а саме: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 :; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 , які були увільнені від виконання посадових обов`язків, у зв`язку із призовом на строкову військову службу та на військову службу за контрактом, коригування середньої заробітної плати за проміжок часу до її підвищення, а також у періоді, протягом якого за ними зберігається середній заробіток, на підставі наказів керівника ТОВ «Новомосковський посуд» проводилось з коефіцієнтом 1,01.
При тому, як зазначає представник відповідача, співвідношення між новими та старими окладами (коефіцієнт підвищення) на посадах, які зберігаються за ними на час виконання військових обов`язків, складає значно більшу суму.
Вищезазначене вказує на порушення вимог пункт 10 розділу IV Постанови КМУ від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».
Повноважний представник відповідача, з посиланням на ст.12 ЗУ «Про оплату праці» зазначає, що обчислення середньої заробітної плати 14 вищезазначеним працівникам було здійснено з порушенням пункту 10 розділу IV Постанови КМУ від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що призвело до недотримання мінімальних державних гарантій стосовно 17 працівників під час виконання ними державних обов`язків та порушує вимоги статті 12 ЗУ «Про оплату праці».
У відзиві на позовну заяву від 22.02.2019 р. повноважним представником позивача було зазначено, що абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (14*3723, 00 грн.*10 працівників = 521220,00 грн.)
Так, на підставі акту та у відповідності до п. 8. Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 Головним управлінням винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 17.01.2019 року № ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61.
Зазначеною вище постановою, відповідно до пп. 54 п. 4 Положення про державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, та на підставі абз.4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України було накладено штраф на позивача ТОВ «Новомосковський посуд» у розмірі 521220,00 грн.
На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача вважає постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 17.01.2019 року № ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 такою, що складена на підставі, та у відповідності до норм законодавства.
З урахуванням вищезазначеного, повноважний представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Відповідно до п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.
Повноважний представник позивача зазначає, що зазначена норма залишає за суб`єктом господарювання право зменшити коефіцієнт коригування в залежності від фінансових можливостей, а отже застосування коефіцієнта коригування не є мінімальною соціальною гарантією, визначеною ст. 12 Закону України «Про оплату праці», оскільки законодавство допускає зменшення цього коефіцієнту з урахуванням фінансових можливостей, а в окремих випадках дозволяє не проводити таке коригування взагалі.
Водночас, представник позивача зазначає, що коефіцієнт коригування не належить до фонду основної заробітної плати у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», та п. 2.1 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 012004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за № 114.
Відтак, посилання представника відповідача на порушення норм ст.12 ЗУ «Про оплату праці» є безпідставним.
Відтак, посилання представника відповідача на порушення п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 та ст. 12 Закону України «Про оплату праці» є необгрунтованим та грунтується на припущеннях, оскільки законодавство передбачає право роботодавця застосовувати коефіцієнт коригування, порядок його застосування дотриманий, зокрема такі дії погоджувались з профспілковою організацією, а тому порушення вказаних нормативно-правових актів з боку ТОВ «Новомосковський посуд» відсутнє.
Суд зазначає, що 11.03.2019 р. повноважним представником відповідача було надано пояснення від 11.03.2019 р., в тексті яких зазначено наступне.
На підставі наданих до перевірки документів встановлено, шо відповідно до наказів директора ТОВ «Новомосковський посуд» від 15.03.2016 № 93/2, від 15.09.2016 № 302/1, від 01.09.2017 № 2434, від 29.03.2018 №1276 проведено збільшення доходів працівників підприємства шляхом збільшення окладів, але у пункті 3 цього наказу зазначається, що у зв`язку з фінансовими труднощами, що виникли через зменшення обсягів замовлень на виробництво посуду, коригування середньої заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати за проміжок часу до її підвищення, а також у періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток (у відповідності до п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08.02.1995) проводити з коефіцієнтом 1,01.
Проте, відповідач зазначив, що, лише зменшення обсягів замовлень на виробництво посуду не є показником для оцінки фінансового стану підприємства.
Також повноважний представник відповідача зазначає, що у ч.22 ст. 14 ЗУ № 108 «Про оплату праці» зазначено, що норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.
З урахуванням вищезазначеного, повноважний представник відповідача вважає постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 17.01.2019 року № ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 такою, що складена на підставі, та у відповідності до норм діючого законодавства.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
Відповідно до пп.2.2 п.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд», предметом діяльності товариства є: виробництво і реалізація сталевого емальованого та оцинкованого посуду; виробництво і реалізація флюсу для електрозварних робіт, карбіду; виробництво картону; виробництво і реалізація гофрокартону; виробництво і реалізація ящиків із гофрокартону тощо.
03.11.2018 р. до Головного управління Держпраці у Київській області було направлено лист від Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці, з тексту якого судом встановлено, що Департамент з питань праці Держпраці направляє для розгляду та вжиття заходів реагування в межах повноважень звернення ОСОБА_1 щодо можливого порушення законодавства України.
Суд зазначає, що разом з листом Департамента з питань праці Державної служби України з питань праці від 03.11.2018 р. було направлено на адресу Головного управління Держпраці у Київській області прохання ОСОБА_1 від 25.10.2018 р., в якому зазначено наступне.
ОСОБА_1 просив роз`яснити питання стосовно нарахування середньої заробітної плати для увільнених працівників, а також допомоги у випадку порушення прав останнього.
Так, у проханні від 25.10.2018 р. ОСОБА_1 зазначив, що 26.11.2015 р. влаштувався на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд». З 13.04.2016 р. був направлений для проходження військової служби за контрактом Новомосковьким об`єднаним комісаріатом, де підписав 3-річний контракт.
Як зазначає ОСОБА_1 , заробітна плата останнього за 2,5 роки практично не змінилась.
Наразі оклад ОСОБА_1 становить 5700,00 грн., при цьому останній зазначає, що на час його мобілізації оклад становив 2 700,00 грн.
У зв`язку з можливим підвищенням заробітної плати ОСОБА_1 останній просить провести перевірку ТОВ «Новомосковський посуд».
11.12.2018 р. за №461 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було видано направлення на проведення інспекційного відвідування додержання вимог законодавства про працю у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» з питань повноти нарахування та своєчасності виплати заробітної плати працівникам, які виконують державні обов`язки.
19.12.2018 року за наслідками здійсненої перевірки Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ДН2276/24/АВ, на сторінках 6-7 якого, детально описувалися порушення, виявлені під час проведення перевірки.
12.12.2018 р. ТОВ «Новомосковський посуд» було направлено на адресу Державної служби України з питань праці (Держпраці України) Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області заперечення до акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка викоритовує найману працю №ДН2276/24/АВ від 19.12.2018 р., в яких позивач просив скасувати акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка викоритовує найману працю №ДН2276/24/АВ від 19.12.2018 р., як такий, що не відповідає дійсності.
27.12.2018 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» лист «Щодо надання відповіді на заперечення» від 27.12.2018 р. №2737/4.1-3, з тексту якого судом встановлено, що надані ТОВ «Новомосковський посуд» заперечення до акту інспекційного відвідування від 19.12.2018 р. № ДН2276/24/АВ розглянуті, але вони не спростовують суть порушень, що викладені в акті, стосовно недотримання мінімальних державних гарантій стосовно чотирнадцяти працівників, під час виконання ними державних обов`язків, а саме: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_14
28.12.2018 року Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було винесено припис № ДН2276/24/АВ/П, відповідно до п.1 якого, було конкретизовано виявлені при проведенні перевірки порушення та визначено кінцеві терміни їх усунення, а саме зазначено, що в ході інспекційного відвідування виявлено, що з врахуванням заперечень підприємства, коригування середньої заробітної плати 14 зазначеним в акті працівникам, а саме: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 , під час виконання ними державних обов`язків проводилось з коефіцієнтом 1,01, при тому що, співвідношення між новими та старими окладами (коефіцієнт підвищення) на посадах, які зберігаються за ними на цей час, складає значно більшу суму, що призвело до недотримання мінімальних державних гарантій під час виконання працівниками державних обов`язків, що є порушенням п.10 розд ІV ПКМУ №100, ст.12 ЗУ № 108.
Суд зазначає, що в графі «строки усунення порушень» відповідного припису про усунення виявлених порушень №ДН2276/24/АВ/П зазначено, щодо необхідності проведення перерахунку середньої заробітної плати 14-ти зазначеним в акті працівникам, з врахуванням вимог п.10 розд. IV ПКМУ №100, а також виплатити працівникам донараховані суми середнього заробітку та компенсацію за несвоєчасну виплату середнього заробітку, відповідно до ст.34 ЗУ №108. У строк до 11.01.2019 р. письмово проінформувати управління з питань праці про усунення виявлених порушень.
17.01.2019 р. Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області було сформовано відносно ТОВ «Новомосковський посуд» постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61, якою накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» штраф у розмірі 521220 (п`ятсот двадцять одна тисяча двісті двадцять) грн. 00 коп.
В матеріалах справи міститься лист Мінсоцполітики від 11.02.2019 року вих. № 118/0/206-19 «Про розгляд звернення», з тексту якого судом встановлено наступне.
Відповідно до пункту 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт підвищення.
Коефіцієнт, на який необхідно провести коригування виплат, визначається шляхом ділення окладу (тарифної ставки), встановленою після підвищення, на оклад (тарифну ставку), який працівник мав до підвищення.
В листі від 11.02.2019 року вих. № 118/0/206-19 зазначено, що основною вимогою для проведення коригування у всіх випадках її збереження (в тому числі і за виконання працівниками громадських обов`язків) є підвищення окладів (тарифних ставок), яке відбулося відповідно до актів законодавства, а також за рішенням, передбаченим в колективному договорі, як у розрахунковому періоді, так і в періоді протягом якого за працівником зберігається середній заробіток (наприклад підвищення розміру мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
Якщо на підприємстві відбулось підвищення окладів лише окремим працівникам у зв`язку із підвищенням кваліфікації тощо, то коригування не проводиться.
При цьому зазначено, що, у випадку підвищення окладів (тарифних ставок) окремим працівникам у зв`язку з підвищенням на законодавчому рівні розмірів мінімальної заробітної плати чи прожиткового мінімуму для працездатних осіб коригування середньої заробітної плати проводиться.
Під час судового розгляду справи судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Новомосковський посуд» було сформовано відносно ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 :; ОСОБА_6 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 особові картки працівників ТОВ «Новомосковський посуд», копії яких містяться в матеріалах справи.
Відповідно до тексту зазначених особових карток, копії яких містяться в матеріалах справа, судом встановлено наступне.
Шодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_20 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №233 від 03.08.2017 р. ОСОБА_21 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» 04.08.2017 р. до 03.11.2017 р., табельний номер НОМЕР_1 . Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 3 850,00 грн.
Шодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №96 від 07.09.2007 р. ОСОБА_4 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» 01.09.2007 р., табельний номер НОМЕР_2 . Погодинна (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 1 400,00 грн.
При цьому, наказом (розпорядженням) про прийняття на роботу №86 від 11.11.2009 р. ОСОБА_4 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» 12.11.2009 р., табельний номер 2763. Погодинна (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 1 180,00 грн., плав. надбавка 305,00 грн.
Шодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №494 від 20.09.2016 р. ОСОБА_8 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 21.09.2016 р. по 20.12.2016 р., табельний номер 7240. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 3 400,00 грн.
Шодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_14 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №604 від 23.12.2016 р. ОСОБА_14 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 26.12.2016 р., табельний номер НОМЕР_3 . Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 4 000,00 грн.
Шодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_9 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №98 від 19.05.2014 р. ОСОБА_9 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 19.05.2014 р. до 18.08.2014 р., табельний номер 7095. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 1 425 грн.
Шодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_13 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №60 від 12.02.2016 р. ОСОБА_13 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 15.02.2016 р. до 14.05.2016 р., табельний номер 7408. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 2 350,00 грн.
Шодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №12 від 04.02.2013 р. ОСОБА_2 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 04.02.2013 р. до 03.05.2013 р., табельний номер 6694. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 1 930,00 грн.
Шодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_10 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №581 від 05.12.2016 р. ОСОБА_10 прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 07.12.2016 р. до 06.03.2017 р., табельний номер 7440. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 3 025,00 грн.
Щодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_22 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №496 від 22.09.2016 р. ОСОБА_22 , прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 26.09.2016 р. до 25.12.2016 р., табельний номер НОМЕР_4 . Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 2 550,00 грн.
Щодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_11 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №602 від 21.12.2016 р. ОСОБА_11 , прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 22.12.2016 р. до 21.04.2017 р., табельний номер 7883. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 2 970,00 грн.
Щодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №39 від 07.07.2015 р. ОСОБА_6 , прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 09.07.2015 р. до 08.10.2015 р., табельний номер 7218. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 2 300,00 грн.
Щодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №59 від 06.06.2013 р. ОСОБА_5 , прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 07.06.2013 р. до 06.09.2013 р., табельний номер 6731. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 1 630,00 грн.
Щодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №141 від 25.11.2015 р. ОСОБА_1 , прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 26.11.2015 р. до 25.02.2016 р., табельний номер 7316. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 2 900,00 грн.
Щодо працівника ТОВ «Новомосковський посуд» ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.
Відповідно до наказу (розпорядження) №104 від 22.02.2014 р. ОСОБА_3 ,, прийнято на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд» з 23.05.2014 р. до 22.08.2014 р., табельний номер 7100. Оклад (тарифна ставка) якого визначена у розмірі 1 875,00 грн.
Відносно зазначених вище працівників, ТОВ «Новомосковський посуд» було сформовано, далі мовою оригіналу: приказы о призыве на срочную военную службу, копії яких містяться в матеріалах справи, а саме: №1212 від 26.03.2018 р.; №65/2 від 19.03.2015 р.; №161/2 від 29.06.2016 р.; №2658 від 27.06.2018 р.; №4869 від 23.11.2018 р.; №702 від 15.05.2017 р.; №4971 від 30.11.2018 р.; №1397 від 05.04.2018 р.; №3084 від 10.10.2017 р.; №1372 від 04.04.2018 р.; №3801 від 10.09.2018 р.; №3524 від 06.10.2017 р.; від 402/1 від 03.04.2017 р.; №4227 від 08.10.2018 р.; №3915 від 28.11.2017 р.; №299 від 13.03.2016 р.; №325/1 від 01.10.2016 р.; №2047 від 21.05.2018 р.; №408/3 від 08.12.2016 р.; №95 від 11.04.2016 р.; №147 від 12.06.2015 р.; №408/1 від 08.12.2016 р.; № 553 від 21.04.2017 р.; №628 від 03.05.2017 р.; №1794 від 20.06.2017 р.; №4378 від 26.12.2017 р.
Правовідносини сторін, пов`язані з визначенням правових та організаційних засад, основних принципів і порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України, закону України «Про оплату праці», законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженного постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295 тощо.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому на підставі означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених відповідним законом.
У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.1 закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності державним наглядом (контролем) є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст.3 закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності основними принципами державного нагляду (контролю), зокрема, є і: рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав і законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/ або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до ч.10 ст.4 закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, серед загальних вимог до здійснення державного нагляду (контролю) відноситься, зокрема і така, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Відповідно до ст.ст.5 7 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначаються планові та позапланові заходи здійснення державного нагляду (контролю), розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.8 наведеного вище закону України, при визначенні повноважень та обов`язків органів державного нагляду (контролю), зазначаються, зокрема, і такі обов`язки, як: повне, об`єктивне та неупереджене здійснення державного нагляду (контролю) у межах повноважень, передбачених законом; дотримання ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримання від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання; дотримання встановлених законом приписів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю,зайнятість населення,загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до п.6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань, має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці; безперешкодно, без попереднього повідомлення проходити до будь яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.
Відповідно до п.п.2, 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 встановлено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці, та надано інспектору право проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Відповідно до ст.94 Кодексу Законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.97 Кодексу Законів про працю України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.
Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.
Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Відповідно до ст.265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.
Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.
Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.
Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оплату праці», мініманальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.
Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці
Відповідно до ст.4 ЗУ «Про оплату праці», джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.
Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.
Об`єднання громадян оплачують працю найманих працівників з коштів, які формуються згідно з їх статутами.
Відповідно до ст.5 ЗУ «Про оплату праці», організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.
Суб`єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об`єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники.
Відповідно до ст.12 ЗУ «Про оплату праці», норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
Відповідно до ст.14 ЗУ «Про оплату праці», договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.
Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.
Статтею 17 Закону України «Про державнi соцiальнi стандарти та державнi соцiальнi гарантiї» визначено основнi державнi соцiальнi гарантiї.
Зокрема, до числа основних державних соцiальних гарантiй належить мiнiмальний розмiр заробiтної плати.
Статтею 11 ЗУ «Про оплату працi» передбачено, що мiнiмальнi розмiри ставок (окладiв) заробiтної плати як мiнiмальнi гарантiї з оплати працi визначаються генеральною угодою.
Частиною 2 ст. 12 ЗУ «Про оплату працi» встановлено, що норми i гарантiї з оплати працi, передбаченi ч. 1 цiєї статтi та КЗпП, є мiнiмальними державними гарантiями.
До них, зокрема, належать норми оплати працi (за роботу в надурочний час; у святковi, неробочi та вихiднi днi; у нiчний час; за час простою, який мав мiсце не з вини працiвника; в разi виготовлення продукцiї, що виявилася браком не з вини працiвника; працiвникiв, молодших вiд 18 рокiв, у разi скорочення тривалостi їхньої щоденної роботи тощо) i гарантiї для працiвникiв (оплата часу щорiчних вiдпусток; часу виконання державних обов`язкiв; для тих, якi направляються для пiдвищення квалiфiкацiї, на обстеження до медичного закладу; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на iншу роботу у зв`язку з виробничою потребою; для вагiтних жiнок i жiнок, якi мають дiтей вiком до трьох рокiв, переведених на легшу роботу; пiд час рiзних форм виробничого навчання, переквалiфiкацiї або навчання iнших спецiальностей; для донорiв тощо), а також гарантiї та компенсацiї працiвникам у разi переїзду на роботу до iншої мiсцевостi, службових вiдряджень, роботи в польових.умовах.
Відповідно до п.10 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100, У випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів
на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді,
протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей.
Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток.
У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).
У разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться.
Працівникам бюджетних установ і організацій, яким відповідно до законів України щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, можуть провадитися, якщо не передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок.
Відповідно до п.21 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.
Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що відповідачем при здійсненні перевірки позивача були допущені численні порушення зазначених вище норм чинного законодавства України, а саме: перевірка проведена без урахування таких основних принципів державного нагляду (контролю), як: рівність прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав і законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивність та неупередженість здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимість проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій, всупереч ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Так, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться відомості, що ТОВ «Новомосковський посуд» сформовано наказ від 15.03.2016 р. №93/2 «О системном увеличении дохода работников», яким визначено, далі мовою оригіналу: «В связи с финансовыми трудностями, возникшими из-за уменьшения объемов заказов на производство и отгрузку эмалированной посуды во 2 кв. 2016 года на 69 тн. (годовой бюджет 2-го квартала - 1 329 тн.; текущий бюджет 2-го квартала - 1 260 тн.), корректировку средней заработной платы, включая премии и другие выплаты, которые учитываются при исчислении средней заработной платы за промежуток времени до повышения, а также в периоде, на протяжении которого за работником сохраняется средний заработок (в соответствии с п. 10 Порядка исчисления средней заработной платы №100 от 08.02.1995 г.) производить с коэффициентом 1,01».
15.09.2016 р. за №302/1 ТОВ «Новомосковський посуд» сформовано наказ «О системном увеличении дохода работников», яким, далі мовою оригіналу: «В связи с финансовыми трудностями, возникшими из-за уменьшения объемов заказов на производстве отгрузку эмалированной посуды во 4 кв. 2016 года на 87 тн. (годовой бюджет 2-го квартала - 1 776 тн текущий бюджет 4-го квартала - 1 689 тн.), корректировку средней заработной платы, включая премии другие выплаты, которые учитываются при исчислении средней заработной платы за промежуток времен до повышения, а также в периоде, на протяжении которого за работником сохраняется средний заработо (в соответствии сп. 10 Порядка исчисления средней заработной платы №100 от 08.02.1995 г производить с коэффициентом 1,01.).
01.09.2017 р. ТОВ «Новомосковський посуд» було сформовано наказ «О системном увеличении дохода работников» від №2434, яким, далі мовою оригіналу: «В связи с финансовыми трудностями, возникшими из-за уменьшения текущего плана производства и отгрузки эмалированной посуды в 4 кв. 2017 года на 404 тн. по сравнению с годовым бюджетом (годовой бюджет 4-го квартала - 1664тн. тн.; текущий бюджет 4-го квартала - 1260 тн.), корректировку средней заработной платы, включая премии и другие выплаты, которые учитываются при исчислении средней заработной платы за промежуток времени до повышения, а также в периоде, на протяжении которого за работником сохраняется средний заработок (в соответствии с п. 10 Порядка исчисления средней заработной платы №100 от 08.02.1995 г.), производить с коэффициентом 1,01 с 01.11.2017.».
01.09.2017 р. ТОВ «Новомосковський посуд» було сформовано наказ «Про системне збільшення доходу працівників» від 29.03.2018 р. №1276 «Про системне збільшення доходу працівників», яким визначено, що «у зв`язку з фінансовими труднощами, що виникли через зменшення виробництва емальованого посуду в 1 кв. 2018 року на 60 тн. в порівнянні з 4-м кварталом 2017 року (фактичне виробництво 4-го кварталу 2017 року - 1243,46 тн.; прогноз 1-го кварталу 2018 року - 1183 тн.), коригування середньої заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати за проміжок часу до підвищення, а також в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток (відповідно до п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати №100 від 08.02.1995 р), проводити з коефіцієнтом 1,01 3 01.04.2018 року.
27.09.2018 р. ТОВ «Новомосковський посуд» було сформовано наказ «Про системне збільшення доходу працівників» від 27.09.2018 р. №4082, яким визначено, що «у зв`язку з фінансовими труднощами, що виникли через зменшення виробництва емальованого посуду в 2 кв. 2018 року на 45,3 тн. в порівнянні з 1-м кварталом 2018 року (фактичне виробництво 1-го кварталу 2018 року - 1182,4 тн., фактичне виробництво 2-го кварталу 2018 року - 1137,1 тн.), а також невиконанням плану в липні-серпні на 84,3 тн. (фактичне виробництво липня-серпня 725,7 при плані 810 тн.), коригування середньої заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, які враховуються при обчисленні середньої заробітної плати за проміжок часу до підвищення, а також в періоді протягом якого за працівником зберігається середній заробіток (відповідно до п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати №100 від 08.02.1995 р), проводити з коефіцієнтом 1,01 з 01.10.2018 року для робітників зазначених в додатку 1».
Стосовно особи, яка звернулась з проханням від 25.10.2018 р. до Департамента з питань праці Державної служби України з питань праці, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 , просив роз`яснити стосовно нарахування середньої заробітної плати для увільнених працівників, а також допомоги у випадку порушення прав останнього.
Судом встановлено, що у проханні від 25.10.2018 р. ОСОБА_1 зазначив, що 26.11.2015 р. влаштувався на роботу до ТОВ «Новомосковський посуд», що підтверджується наказом (розпорядженням) №141 від 25.11.2015 р. про прийняття на роботу на посаду - завальцовщик 3 р. штамповального участка, копія якого міститься в матеріалах справи.
Наказом від 11.04.2016 р. №95 «О направлении на военную службу», далі мовою оригіналу: «на основании выписки из приказа военного комиссара Нозомосковского объединенного городского военного комиссариата № 123 от 13.04.2016 года, направить с 13.04.2016 года ОСОБА_23 , таб. № 7316, штамповщика штамповального участка, для прохождения воинской службы по контракту, в распоряжение командира 169 учебного центра СВ Вооруженных Сил Украины. Обеспечить на особый период, гарантии сохранения места работы, должности и среднего заработка, до дня его фактической демобилизации.».
Під час судового розгляду даної справи судом також встановлено, шо ОСОБА_1 звернувся до Департамента з питань праці Державної служби України з питань праці саме з проханням від 25.10.2018 р., щодо надання останнім відповідної допомоги у з`ясуванні відповідного питання.
Суд зазначає, що за ОСОБА_1 на час проходження військової служби збереглось як місце роботи на ТОВ «Новомосковький посуд», так і посадовий оклад, що підтверджується зазначеним вище наказом від 11.04.2016 р.
При цьому, виплати ОСОБА_1 не припинялись, заробітна плата нараховувалась та виплачувалась (на момент звернення з наведеним вище проханням від 25.10.2018 р. у розмірі 2 700,00 грн.).
Водночас, суд зазначає, що у відповідності до пю10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, коригування середнього заробітку не проводиться, зокрема, коли в розрахунковому періоді або періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, на підприємстві відбулось підвищення тарифних ставок (окладів) лише окремій категорії працівників, посада завальцовщик 3 р. штамповального участка серез яких не зазначена.
Відтак, враховуючи те, що підвищення відбулось часткове, в даному випадку щодо ОСОБА_1 коригування середнього заробітку не є обов`язковим.
Крім того, оцінюючи у якості доказу на підтвердження позиції відповідача, доводи особи, за «проханням від 25.10.2018 р.» якої було ініційовано та проведено наведене вище інспекційне відвідування ТОВ «Новомосковський посуд» щодо «марного подання до суду, оскільки підприємство просто прислало відписку про важкий фінансовий стан» та проходження особисто ОСОБА_1 безліч відписок, відговірок, відмазок», наведених безпосередньо в тексті прохання від 25.10.2018 р., суд зазначає наступне.
Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік», ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», та враховуючи часовий період, охоплений зверненням ОСОБА_1 , а саме: 2,5 роки до дати звернення, розмір мінімальної заробітної плати відповідно до наведених норм чинного законодавства послідовно складав: у 2016 р. - у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень; у 2017 р. - у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 19,34 гривні; у 2018 р. - у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні; у погодинному розмірі: з 1 січня - 22,41 гривні.
Відтак, жодного року зазначена особа не отримувала заробітну плату меншу ніж мінімальна заробітна плата, встановлена у відповідний період.
В той же час, під час розгляду і вирішення даної справи головуючим у справі, з метою встановлення всіх обставин у справі, задавалися питання безпосередньо як представнику відповідача, так і представнику позивача щодо кваліфікаційних вимог, наявності спеціальних знань та вмінь, необхідності проходження періодичного навчання тощо, відносно 14-ти працівників, щодо яких виявлено порушення вимог п.10 розд. IV ПКМУ №100, ст.12 ЗУ «Про оплату праці», на думку відповідача.
При цьому, як представник позивача, так і представник відповідача одностайно зазначили, що будь-які з перелічених вище кваліфікаційних вимог до наведених вище осіб не застосовувалися, а самі особи виконували просту некваліфіковану працю, за виконання якої отримували мінімальну заробітну плату з урахуванням проведеної індексації у розмірі, визначеному відповідно до наказів, а саме: від 15.03.2016 р. №93/2; від 15.09.2016 р. №302/1; 01.09.2017 р. №2434; від 29.03.2018 р. №1276; від 27.09.2018 р. №4082, та з огляду на реальний фінансовий стан підприємства.
Також оцінюючи доводи відповідача щодо недоведення факту наявності фінансових труднощів на ТОВ «Новомосковський посуд» з боку позивача, суд зазначає наступне.
Будь-якими належними та допустимими доказами, в контексті ст. ст. 73-76 КАС України, відповідачем не було доведено в розумінні ч.2 ст.77 КАС України відсутності у позивача фінансових труднощів зазначених у текстах наказів, а саме: від 15.03.2016 р. №93/2; від 15.09.2016 р. №302/1; 01.09.2017 р. №2434; від 29.03.2018 р. №1276; від 27.09.2018 р. №4082, які виникли відповідно до формулювань, наведених у зазначених наказах «внаслідок зменшення обсягів замовлень на виробництво і відгрузку емальованого посуду у відповідні періоди часу». Також суд зазначає, що умови оплати праці працівників позивача закріплені в тексті Колективного договору на 2018 -2020 рр., прийнятого на конференції трудового колективу ТОВ «Новомосковський посуд» 07.11.2017 р.
Відповідно до п.п. 3.1 3.24 наведеного Колективного договору, копія якого міститься в матеріалах справи, роботодавець спільно з профспілковим комітетом забезпечує дотримання положень чинного законодавства в частині оплати праці, виплачує заробітну плату працівнику не нижче мінімальної заробітної плати, встановленої державою, зберігати за працівником всі гарантовані виплати, передбачені чинним законодавством та забезпечити зростання середньої заробітної плати відповідно до Галузевої угоди на 2011-2012 рр. на базі підвищення ефективності виробництва тощо.
При цьому, будь-яких доказів порушення з боку позивача наведених вище п.п. 31. 3.24 відповідного Колективного договору відносно наведених вище 14-ти працівників ТОВ «Новомосковський посуд» відповідачем до суду надано не було.
Також, відповідач у своїх поясненнях від 11.03.2019 р. не заперечує щодо збільшення доходів працівників ТОВ «Новомосковський посуд» відповідно до наказів директора ТОВ «Новомосковський посуд», а саме: від 15.03.2016 р. №93/2; від 15.09.2016 р. №302/1; 01.09.2017 р. №2434; від 29.03.2018 р. №1276; від 27.09.2018 р. №4082, проте зазначає, що підвищення середнього заробітку відбулося із зазстосуванням коефіцієнту 1,01, що, на думку відповідача є недотриманням мінімальних соціальних гарантій працівників.
Зазначене твердження не відповідає обставинам справи та спростовується відповідними доказами, наявними в матеріалах справи а саме: наказами від 15.03.2016 р. №93/2; від 15.09.2016 р. №302/1; 01.09.2017 р. №2434; від 29.03.2018 р. №1276; від 27.09.2018 р. №4082, колективним договором на 2018 -2020 рр., прийнятого на конференції трудового колективу ТОВ «Новомосковський посуд» 07.11.2017 р., копіями штатного розкладу, долученими до матеріалів справи.
Здійснивши системний аналіз зазначених вище норм чинного законодавства, суд зазначає, що застосування коефіцієнта коригування не є мінімальною соціальною гарантією, визначеною ст. 12 ЗУ «Про оплату праці», окльки законодавство допускає зменшування даного коефіцієнту враховуючи фінансові можливості та інтереси всіх працівників, а в окремих випадках дозвлоляє не проводити дане коригування взагалі.
При цьому, суд зазначає, що коефіцієнт коригування не належить до фонду основної заробітної плати, у відповідності о норм ст.2 ЗУ «Про оплату праці», якою визначено, що основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відтак, під час судового розглду справи судом не встановлено порушень трудового законодавства відносно ОСОБА_1 - працівника ТОВ «Новомосковський посуд».
З урахуванням зазначених вище доводів, які були надані позивачем під час судового розгляду справи, суд зазначає, що відповідачем, при винесенні оскаржуваної як постанови про накладення штрафу №ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 р, так і припису про усунення виявлених порушень №ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 р. не було враховано зазначених та встановлених вище по тексту фактів.
Враховуючи викладене вище, встановивши в судовому засіданні факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача внаслідок винесення відповідачем суб`єктом владних повноважень як постанови про накладення штрафу №ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 р., так і припису про усунення виявлених порушень №ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 р. необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, суд приходить до висновку, що задоволення вимог заявленої позовної заяви за підставами, зазначеними вище та у спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, буде належним засобом щодо поновлення порушених прав позивача в публічно правових відносинах з боку суб`єкта владних повноважень.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до платіжного доручення №208 від 23.01.2019 року за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 7 818,30 грн. (сім тисяч вісімсот вісімнадцять грн., 30 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 р, та визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 р., суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 7 818,30 грн. (сім тисяч вісімсот вісімнадцять грн., 30 коп.).
Керуючись ст.ст.242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новомосковський посуд" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу №ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 р., визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 р. задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №ДН2276/24/АВ/МГ-ФС/61 від 17.01.2019 р.
Визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ДН2276/24/АВ/П від 28.12.2018 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19 березня 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова