Справа № 560/250/19
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/250/19
РІШЕННЯ

іменем України

18 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №7949-13,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 7449-13 від 11 квітня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" 7449-13 від 11 квітня 2017 позивачу нараховано суму податкового зобов'язання в сумі 54951,88 грн за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об'єктів.

Позивач стверджує, що виносячи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідач не керувався рішенням Латовецької сільської ради четвертої сесії сьомого скликання №2 від 28.01.2016, яка затвердила положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач зазначає, що відповідно до вищевказаного положення сільською радою встановлені ставки податку: для господарських будівель 0,05% розміру мінімальної заробітної плати та 2% для інших будівель не передбачених пунктом 6.3 Положення.

ОСОБА_1 стверджує, що відповідно до технічного паспорту піонерського табору до об'єктів нежитлової нерухомості відносяться об'єкти, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

В обґрунтування позовних вимог позивач також стверджує, що до об'єктів житлового фонду відносяться спальні будинки піонерського табору, загальна площа яких становить 525,5 кв.м. і повинні оподатковуватись за ставкою 2% від розміру мінімальної заробітної плати. Решта будівель у піонерському таборі, на думку позивача, відносяться до господарських будівель які є допоміжними приміщеннями відповідно до пп. "е" п.14.1.129-1 Податкового кодексу України. Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.02.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача 21.02.2019 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначає, що рішенням Ластовецької сільської ради 4 сесії 7 скликання від 28.01.2016 №2 про встановлення податку на майно на території сільської ради на 2016 рік, затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 вручено податкове повідомлення-рішення за 2016 рік №7449-13 від 11.04.2017 на суму 54951,88 грн за комплекс по АДРЕСА_2, загальною площею 1993,90 кв.м.

Представник відповідача зазначає, що застосована ставка 2% мінімальної заробітної плати - тип нерухомості комплекс піонерський табір, що відноситься до інших будівель (відповідно до пп. "е" пункту 6.3 рішення Ластовецької сільської ради від 28.01.2016 №2). Підставою для віднесення до категорії "інших будівель" є витяг, що посвідчує право власності на нерухоме майно, виданий Кам'янець-Подільським бюро технічної інвентаризації №13257571 від 18.01.2007 в якому зазначено тип об'єкта - комплекс, піонерський табір.

Стосовно тверджень позивача про належність до житлової нерухомості "спальних будинків" представник відповідача у поданому відзиві вказує, що такі твердження є безпідставними, оскільки в довідці про технічний стан міститься лише номенклатурна назва "спальний будинок", відсутня інформація, котра дала б змогу віднести зазначені будівлі до житлової нерухомості.

А тому, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення №7449-13 від 11.04.2017 таким, що прийняте правомірно та просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2017, індексний номер 95460904, ОСОБА_1 є власником об'єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 - комплекс, піонерський табір, об'єкт житлової нерухомості: ні; загальна площа - 1921,9 кв.м.

11.04.2018 контролюючим органом відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 7449-13, яким позивачу нараховано суму податкового зобов'язання в сумі 54951,88 грн за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується особами, які є власниками об'єктів.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 7449-13 від 11.04.2017 протиправним та таким, що винесене безпідставно, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає та враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (ст. 1 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об'єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об'єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року № 909-VIII (далі - Закон № 909-VIII) доповнений підпункт 266.7.1. пункту 266.7. статті 266 Податкового кодексу України.

Пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", що набрав чинності 01 січня 2016 року, визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІ "Прикінцеві положення" вказаного Закону, рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Суд встановив, що Рішенням Ластовецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області від 28 січня 2016 року №2 року затверджене Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Частиною 6 зазначеного Положення встановлено ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, зокрема відповідно до пункту 6.3. ставка податку на об'єкти нежитлової нерухомості, розташованої у селах сільської ради, встановлюються в таких розмірах:

а) 0,5 відсотки - для готельних, офісних, будівель для публічних виступів (назіно, ігорні будинки);

б) 0,5 відсотки - торговельних будівель;

в) 3 відсотки - для гаражів та критих автомобільних стоянок;

г) 0,1 відсотки - для промислових будівель та складів, що не відносяться до пункту "є" підпункту 3.1 пункту 3 даного положення;

д) 0,05 відсотка - для господарських (присадибних) будівель (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо);

е) 2 відсотки - для інших будівель (не передбачених підпунктами "а" - "д" цього пункту).

При нарахуванні податку податковий орган застосував ставку податку 2 відсотки відповідно до п. е) п.п. 6.3. п. 6 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що відповідає інформації про об'єкт нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - "комплекс, піонерський табір, об'єкт нерухомості: Ні".

Враховуючи наведені положення податкового законодавства, суд вважає, що податковий орган при визначенні позивачу податкового зобов'язання діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування позивачу, як власнику нежитлової нерухомості, що є об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, грошового зобов'язання за 2016 рік.

Стосовно посилання позивача на ненаправлення оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд зазначає таке. Податковим законодавством встановлено, що 60-ти денний строк сплати податку на майно обліковується з дня вручення податкового повідомлення-рішення, відтак, обов'язок сплати податкового зобов'язання у позивача виник з часу отримання податкового повідомлення-рішення №7449-13 від 11.04.2017. Сам факт порушення контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення не може бути підставою для звільнення платника податку від обов'язку щодо своєчасної сплати суми податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

В той же час згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя О.О. Михайлов