Справа № 640/20482/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 березня 2019 року № 640/20482/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

при секретарі судового засідання Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного нотаріуса ОСОБА_1
доУправління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання протиправною та скасування вимоги
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Нотаріальна палата України;

за участю представника позивача - ОСОБА_2;

В С Т А Н О В И В:

Приватний нотаріус ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 листопада 2018 року №018197-18.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що спірна конструкція не містить закликів до придбання товару/послуги або іншої інформації, яка призначена сформувати або підтримати інтерес споживачів щодо товарів/послуг; на «написі» зображено виключно знак «Нотаріус» у відповідності до вимог пункту 8 Положення про вимогу до робочого місця приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 23 березня 2011 року №888/5.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що самочинно встановлений банер позивача відповідає вимогам, визначеним класифікатором типових рекламних засобів, затвердженого додатком 3 до рішення Київської міської ради від 20 квітня 2017 року №223/2445, такого виду (типу) рекламного засобу, як - банер, панно на фасаді будинку (будівлі), розміщення якого потребує отримання в законному порядку дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких підтримала позовні вимоги, наголосивши на тому, що положення розділу XIV не можуть застосовуватись до нотаріусів в силу того, що інформація про місцезнаходження і режим роботи не належить до категорії «реклама», в тому числі зовнішня, а положення Розділу ХІІІ правил, також не можуть застосовуватись до нотаріусів, оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не може займатись підприємницькою діяльністю, а отже не є суб'єктом підприємницької діяльності.

В судовому засіданні 12 березня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Крім того, просив суд вийти за межі позовних вимог та скасувати наказ від 05 грудня 2018 року №1360 про демонтаж рекламних засобів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з урахуванням пояснень представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

ОСОБА_1 є приватним нотаріусом та здійснює нотаріальну діяльність за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_2 від 28 жовтня 2005 року та реєстраційним посвідченням про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності НОМЕР_3 від 31 жовтня 2007 року, договором оренди нежитлового приміщення №15/14-А від 01 серпня 2014 року.

Позивачем 03 грудня 2018 року отримана вимога Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 листопада 2018 року №018197-18 щодо усунення порушень Типових правил розміщення зовнішньої реклами шляхом «демонтажу конструкції: Банер, панно на фасаді будинку (будівлі), споруди. Примітка: (№ документу): №56259С від 27 червня 2017 року» у зв'язку з порушенням, визначеним відповідачем, як «Самовільно встановлений Р3 (п.17.2 «Б»), на підставі акту обстеження відповідача від 28 листопада 2018 року.

Розміщення об'єктів зовнішньої реклами в м. Києві врегульовано Законом України «Про рекламу», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила), Порядком розміщення реклами в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради 22.09.2011 № 37/6253 (далі - Порядок) та Концепцією розвитку зовнішньої реклами в місті Києві, затвердженої рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 № 20/735' (далі - Концепція).

У відповідності до статті 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби та засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Статтею 16 Закону України «Про рекламу» встановлено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі Типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 14.1.1. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 визначено, що розміщення та утримання зовнішньої реклами в м. Києві повинно відповідати вимогам Закону України «Про рекламу», Типовим правилам розміщення зовнішньої реклами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, а також діючому Порядку, що затверджується розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 2 Типових правил визначено, що спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та не наземні (повітряні), плоскі та об'ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами.

Згідно пункту 3. Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Класифікатором типових рекламних засобів, затвердженим рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 № 20/7357 «Про затвердження Концепції розвитку зовнішньої реклами в місті Києві» визначено такий вид рекламного засобу, як: «Банер, панно на фасаді будинку (будівлі), споруди - рекламний засіб, що розміщується на фасаді будинку, має зовнішні поверхні для розміщення реклами та складається з каркаса та рекламного поля».

Враховуючи зазначені положення місцевого законодавства, що регулює питання розміщення реклами в місті Києві, відповідач визначив, що рекламний засіб позивача, встановлений на вулиці Василя Стуса, 35-37, офіс 201 м. Києва, являє собою банер, панно на фасаді будинку (будівлі), споруди, яка є рекламою.

Водночас, частиною шостою статті 9 Закону України «Про рекламу» встановлено, що вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

В частині сьомій статті 8 Закону України «Про рекламу» зазначено, що розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Як вірно зауважив позивач, Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, не вимагають отримання дозволу на розміщення вивісок, які відповідають вимогам, визначеним п. 48 зазначених Правил та забороняють вимагати у осіб, які розмістили відповідну інформацію будь-які документи для розміщення вивісок чи табличок, не передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 48 Правил, вивіски чи таблички повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов'язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об'єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. м.

В свою чергу, відповідно до пункту 49 Правил демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил здійснюється у разі: припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця; невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам; порушення благоустрою території.

Як було встановлено судом та зазначено вище, позивач є приватним нотаріусом та здійснює нотаріальну діяльність за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно акту обстеження від 28 листопада 2018 року та вимоги №018197-18 від 29 листопада 2018 року спірний рекламний засіб виявлений відповідачем за адресою: АДРЕСА_1.

Тобто, рекламний засіб, ідентифікований відповідачем, як реклама, знаходиться в місці реалізації позивачем діяльності пов'язаної з нотаріатом, внаслідок чого, в силу частини сьомої статті 8 Закону України «Про рекламу», вказана конструкція не є рекламою, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 25 Закону України «Про нотаріат» визначено, що Приватний нотаріус може здійснювати нотаріальну діяльність лише за наявності акта про сертифікацію робочого місця (контори) приватного нотаріуса або рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано незаконним акт про відмову у сертифікації робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Відповідно до пункту 8 Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 березня 2001 року №888/5 для проходження сертифікації робочого місця (контори) нотаріуса, біля входу у приміщення повинна знаходитись інформаційна вивіска, що ідентифікує робоче місце (контору) приватного нотаріуса.

Таким чином, нотаріуси зобов'язанні обладнувати свої робочі місця (нотаріальні контори) інформаційними вивісками, а органи місцевого самоврядування не мають права обмежувати чи ускладнювати виконання нотаріусами того обов'язку, який випливає і з вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо підготовки та видачі вимоги №018197-18 від 29 листопада 2018 року, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

У своєму відзиві на позов відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зокрема, зазначив, що оскаржувана вимога від 29 листопада 2018 року №018197-18 не є нормативно-правовим актом чи індивідуальним актом та не породжує правових наслідків.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача, оскільки з тексту вимоги вбачається, що позивача зобов'язано вчинити певні дії, а саме здійснити демонтаж конструкції: Банер, панно на фасаді будинку (будівлі), споруди за адресою: АДРЕСА_1, що безпосередньо впливає на додержання позивачем чинного законодавства «Про нотаріат» щодо утримання свого робочого місця.

Більше того, самим відповідачем спростовано вказане ним твердження, оскільки наслідком не виконання позивачем вимоги стало прийняття Управлінням з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наказу №1360 від 05 грудня 2018 року «Про демонтаж рекламних засобів».

Представник позивача у судовому засіданні 12 березня 2019 року просив суд вийти за межі позовних вимог та скасувати наказ №1360 від 05 грудня 2018 року «Про демонтаж рекламних засобів», однак, таке прохання не є виходом за межі позовних вимог у даній справі, а по суті є окремим предметом спору. Тому представнику позивача було роз'яснено про право на звернення до суду з відповідним позовом у встановленому процесуальним законом порядку.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав покладений на нього обов'язок.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного нотаріуса ОСОБА_1 задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 29 листопада 2018 року №018197-18.

3. Стягнути на користь Приватного нотаріуса ОСОБА_1 (НОМЕР_1, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації)(01044, м. Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ) судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко

Повний текст рішення складено 13 березня 2019 року.