Справа № 345/353/19
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/353/19
Провадження № 2-а/345/13/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої-судді ОСОБА_1, розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП №2 Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 патрульної поліції в Івано-Франківській області ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що20.01.2019 близько 13.10 год. він припаркував свій транспортний засіб на єдиному вільному місці біля будинку №2 по вул. Малицькій в м. Калуш. При цьому, на місці, де він припаркувався жодних розміток чи дорожніх знаків про заборону паркування не було, а асфальт був вкритий снігом. Через деякий час, повернувшись до свого транспортного засобу він виявив, що виїзд його автомобіля заблоковано іншою машиною марки «Лада» д.н.з. АТ 7479АН, водій якого повідомив, що це місце для паркування є його, як інваліда, та викликав патрульну поліцію. Приїхавши, працівники поліції повідомили його, що паркування його транспортного засобу здійснено на забороненому місці. Позивач звертав увагу працівників поліції на те, що жодних дорожніх знаків, які б забороняли паркування в даному місці немає, а дорожнє покриття вкрите снігом, однак останніми даний факт було проігноровано. Як наслідок, 20.01.2019 інспектором СРПП №2 Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_3 винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №219448 та накладено на позивача стягнення за ч.5 ст.122 КУпАП в розмірі 1020, 00 грн. З даною постановою позивач не погоджується з зазначених вище підстав та вважає, що вона підлягає скасуванню.

Відповідач подав матеріали фіксації вказаного адміністративного правопорушення відповідно до яких просив в задоволенні позову відмовити, оскільки ОСОБА_5 порушив ПДР України за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. Зокрема, згідно наявних документів підтверджується факт визначення та виділення 1 місця для паркування т/з інваліда 2 групи із влаштуванням відповідного знаку та відповідної розмітки на проїзній частині і на бордюрі по вул. Малицька, 2 в м. Калуш (а.с. 56, 59, 60).

Дослідивши матеріали справи, суддею встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.122 КУпАП.

Згідно копії оскаржуваної постанови серії ДПО18 № 219448 від 20.01.2019 в справі про адміністративне правопорушення, складеноїінспектором СРПП №2 Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_3 ОСОБА_2 20.01.2019 о 13.10 год. в м. Калуш по вул. Малицька, 2 здійснив зупинку-стоянку т/з на місці стоянки із дорожнім знаком з розміткою «тільки для інвалідів», чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП. У зв'язку з цим ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020, 00 грн. (а.с.5).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

П. 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.8.4 е ПДР дорожні знак поділяються на групи: таблички до дорожніх знаків - уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 8.5 ПДР дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Згідно до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Згідно п. 8.5-1 дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Пунктом 34 п.п. 1.30 ПДР визначено, що горизонтальна розмітка позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак.

Судом встановлено, що підтверджується відповідними фотознімками, на момент паркування позивачем свого автомобіля на вільному місці по вул. Малицька, 2 в м. Калуш дорожнє покриття було вкрите снігом. Будь-які інші таблички дорожні знаки про заборону паркування в даному місці на той момент були відсутні (а.с. 15-16).

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно ч. 5 ст. 122 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача не встановлена та не доведена відповідними доказами.

Статтею 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Відповідно до п.п. 7, 8 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 майданчики для паркування є об'єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Пунктом 13 передбачено, що відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Поряд з цим, згідно ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Правила благоустрою території населеного пункту розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Так, в матеріалах справи наявний лист виконавчого комітету Калуської міської ради №с-2091 від 26.07.2010 згідно якого біля будинку №2 на вул. Малицької зобовязано КП «ЖЕО №1» визначити 1 місце для паркування т/з інваліда 2 групи із влаштуванням відповідного знаку та відповідної розмітки на проїзній частині і на бордюрі (а.с. 50). Поряд з цим, згідно листа виконавчого комітету Калуської міської ради №281/02-3204 від 01.02.2019 Калуською міською радою чи/або виконавчим комітетом Калуської міської ради не приймались рішення щодо встановлення (розміщення) горизонтальної дорожньої розмітки та дорожніх знаків на вул. Малицької, 2 «Місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю» чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» (а.с. 37). При цьому, схема організації дорожнього руху на вул. Малицької, 2 не розроблялися, горизонтальна дорожня розмітка та дорожній знак «Місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю» за даною адресою не встановлювалися (розміщувалися).

Крім даного, згідно листа «ЖЕО №1» №461 від 12.08.2010 на вул. Малицької, 2 відведено місце для інвалідів, зокрема для інваліда 2 групи ОСОБА_6 (а.с. 60). Однак, відповідно до листа №1628/59/108/2019 від 04.02.2019 Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області рішення щодо встановлення (розміщення) горизонтальної дорожньої розмітки та дорожніх знаків по вул. Малицькій, 2 «Місце стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю» чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» не приймалося (а.с. 38).

Наведене свідчить, що факт встановлення дорожньої розмітки для паркування інваліда фактично проведено було, однак з порушенням умов та процедури здійснення такої розмітки та встановлення відповідного місця для паркування для інваліда, зокрема за відсутності прийняття рішення з даного приводу уповноваженими на те органами державної влади, розроблення схеми та відповідного погодження.

В свою чергу, відповідачем даний факт не спростовано, натомість працівник поліції не зясувавши всі обставини, передчасно виніс постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

Зісторони відповідача не надано суду доказів щодо вчинення даного правопорушення, а позивачем спростовано факт порушення ним ПДР України.

Таким чином, судом розцінюються обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги наведені вище норми, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.122, 250, 258, 268, 269, 271, 273, 283, 285 КУпАП, керуючись ст. ст.2, 72-74, 77, 194, 243-245, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати дії інспектора СРПП №2 Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП протиправними.

Постанову серії ДПО18 № 219448 від 20.01.2019 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_2 закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: