Справа № 369/8998/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2019 року № 369/8998/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., за участю секретаря судового засідання Масловської К.І.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доТарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області
провизнання недійсними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати недійсними рішення Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.09.2018 №19 та №19/1, скасувавши їх;

- визнати неправомірною бездіяльність Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 права на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельні ділянок та зміни цільового призначення земельних ділянок площею 0,5250 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 0,5249 га з кадастровим номером НОМЕР_3;

- зобов'язати Тарасівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської затвердити надана ОСОБА_1 проекти землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок площею 0,5250 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 0,5249, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення яких змінюється з ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд в с. Нове, а також змінити цільове призначення вказаних ділянок.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що затвердив подані позивачем проекти землеустрою зі зміною площі земельних ділянок задля приведення проектної документації у відповідність до містобудівної документації.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 відкрите загальне позовне провадження у справі №369/8998/18 та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 розпочато процедуру врегулювання спору за участю судді, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено до 07.12.2018.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 припинено процедуру врегулювання спору за участю судді; справу №369/8998/18 передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2018 справу прийнято до провадження судді Леонтовича А.М. та призначене підготовче судове засідання.

У ході підготовчого провадження позивачем був уточнений предмет позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 закрито підготовче провадження.

У судовому засіданні 11.03.2019 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19.03.2019.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

23 липня 2008 року Києво-Святошинським відділом земельних ресурсів ОСОБА_1 на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації виданий державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку площею 1,0499 га (а.с. 16).

04 серпня 2015 року до Державного реєстру прав був внесений запис за №10714744 про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,0499 га з кадастровим номером НОМЕР_5 (а.с. 15).

Судом встановлено, що 03.06.2015 ОСОБА_1 здійснила поділ земельної ділянки площею 1,0499 га з кадастровим номером НОМЕР_5 на земельні ділянки площею 0,5249 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та 0,525 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що підтверджується витягами з реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.01.2017 №78437138 та №78438421 (а.с. 14, 56).

У травні 2017 року ОСОБА_1 прийняла рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок площею 0,5249 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та 0,525 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

На замовлення ОСОБА_1 Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» були розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_3 та НОМЕР_2 ОСОБА_1 цільове призначення яких змінюється із земель, призначених для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 7-48, 49-88).

Судом встановлено, що проекти землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_2 були погоджені:

- Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації, що підтверджується висновком від 22.08.2017 №1606 (а.с. 26), від 22.08.2017 №1608 (а.с. 66);

- Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області, що підтверджується висновокм від 18.09.2017 №5311/82-17 (а.с. 28-29); Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, що підтверджується висновком від 15.09.2017 №9148/82-17 (а.с. 68-69).

20 вересня 2018 року Тарасівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області розглянула проекти землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_2.

Рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.09.2018 №19 вирішено затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,4919 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що перебуває у приватній власності ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюються з ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в с. Нове (а.с. 201).

Рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.09.2018 №19/1 вирішено затвердити проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 0,4840 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що перебуває у приватній власності ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюються з ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в с. Нове (а.с. 201, зворотній бік).

V. Норми права, які застосував суд

Відповідно частини 1 статті 20 Земельного кодексу віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Згідно з частиною 3 статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться:

щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;

щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Частиною 1 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Частиною 5 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Згідно з частиною 7 статті 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

VI. Оцінка суду

Цільове призначення земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, змінюється за ініціативою власника на підставі проекту землеустрою щодо їх відведення, погодженого у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки складається з комплексу взаємоузгоджених та взаємопов'язаних економічних, проектних і технічних документів, що містять відомості про конфігурацію земельної ділянки, її площу та місцезнаходження, та визначають режим використання та охорони земельної ділянки.

Погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачає отримання позитивного висновку від територіального органу Держгеокадастру та структурного підрозділу відповідної районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, якщо на земельній ділянці розміщений або планується розміщення об'єкта містобудування.

Надходження до органу місцевого самоврядування погодженого у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, проекту щодо відведення земельної ділянки є підставою для прийняття рішення про його затвердження, що у свою чергу є підставою для зміни цільового призначення земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок кадастровий номер НОМЕР_3 та НОМЕР_2 ОСОБА_1 цільове призначення яких змінюється із земель, призначених для ведення особистого селянського господарства, на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд були погоджені територіальним органом Держеокадастру та Відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації, що підтверджується висновками від 18.09.2017 №5311/82-17 та від 15.09.2017 №9148/82-17, від 22.08.2017 №1606, від 22.08.2017 №1608.

Оскільки вказані проекти землеустрою були погоджені у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, Тарасівська сільська рада зобов'язана була прийняті рішення про їх затвердження.

Судом встановлено, що затверджуючи ОСОБА_1 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_2, Тарасівська сільська рада змінила конфігурацію вказаних земельних ділянок, зменшивши їх площу на 0,074 га.

Суд зазначає, що саме проектна документація щодо відведення земельної ділянки є тим документом, що містить взаємоузгоджені та взаємопов'язані текстові, графічні, геодезичні матеріали, що визначають конфігурацію земельної ділянки, її площу, межі та місцезнаходження.

Орган місцевого самоврядування, затверджуючи погоджену у встановленому законом порядку проектну документацію щодо відведення земельної ділянки, не наділений компетенцію вносити зміни до будь-яких елементів чи складу проектної документації, оскільки такі зміни неминуче призведуть до втрати проектною документацією ознак документа, що містить достовірні відомості про земельну ділянку та її характеристики, та/або до невідповідності меж земельної ділянки, встановлених технічною документацією, правовстановлюючим документам до неї.

Як вбачається з проектів землеустрою, що розроблені ДП Центр державного земельного кадастру», розмір земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 складає 0,5249 га; розмір земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 складає 0,5250 га.

Аналогічні відомості про площу вказаних земельних ділянок містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягами з них, що містяться у складі матеріалів проектів землеустрою.

З урахуванням викладеного, затверджуючи ОСОБА_1 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_2 із одночасною зміною їх площі, Тарасівська сільська рада діяла у спосіб, що не відповідає чинному законодавству.

За викладених обставин суд дійшов висновку, що оспорювані рішення Тарасівської сільської ради від 20.09.2018 №19 та №19/1 є протиправними та підлягають скасуванню.

Оскільки частиною 3 статті 20 Земельного кодексу України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування безальтернативно зобов'язано прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі отримання погодженого проекту землеустрою, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов'язання Тарасівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області затвердити надані ОСОБА_1 проекти землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок ОСОБА_1 площею 0,5250 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 0,5249 га кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення яких змінюється, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд повністю відхиляє заперечення відповідача у цій частині позовних вимог, суть яких зводиться до зауважень про неможливість втручання у дискреційні повноваження ради у правовідносинах, що стосуються зміни цільового призначення земель у межах населеного пункту.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Частиною 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 цієї ж статті, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами врегульовані статтею 20 Земельного кодексу України, яка не наділяє орган місцевого самоврядування будь-якою свободою розсуду під час розгляду питання про затвердження погодженого у встановленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Навпаки, частина 3 вказаної статті містить імперативну вимогу прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у місячний строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, доводи відповідача про незаконність вимог позивача в частині зобов'язання Тарасівську сільську раду прийняти рішення про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою ґрунтуються на помилковому розумінні відповідачем правової суті дискреційних повноважень.

Задовольняючи позовні вимоги у частині зобов'язання відповідача затвердити ОСОБА_1. проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки суд також бере до уваги позицію, викладену у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №804/14800/14, відповідно до якої спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені ним у рішенні «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988, відповідно до яких запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій) суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень (у тому числі колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Разом з цим суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виразилась у відмові у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,5250 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 0,5249 га кадастровий номер НОМЕР_3.

Суд зазначає, що протиправні дії суб'єкта владних повноважень - це завжди активна поведінка, що являє собою вчинення певних дій всупереч вимог законодавства та покладених на суб'єкта владних повноважень обов'язків, тоді як під бездіяльністю слід розуміти пасивну форму поведінки суб'єкта владних повноважень, тобто не вчинення ним у встановлені строки дій, що випливають з його повноважень, і які він зобов'язаний вчинити.

Матеріалами справи підтверджується, що розглянувши подані ОСОБА_1 проекти землеустрою Тарасівська сільська рада прийняла рішення 20.09.2018 № 19 та №19/1, якими затвердила вказані проекти землеустрою, зазначивши при цьому іншу площу земельних ділянок, яка не узгоджується з проектною документацією.

Таким чином, пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень - Тарасіської сільської ради, як кваліфікуючий елемент протиправної бездіяльності, у спірних правовідносинах відсутня, оскільки відповідач реалізував свою компетенцію та прийняв відповідне рішення.

За викладених обставин вимоги позивача у частині визнання протиправною бездіяльності Тарасівської сільської ради щодо відмови у затвердженні проектів землеустрою є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

VII. Висновок суду

На етапі, коли відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування вирішено питання про надання особі дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із зміною цільового призначення та з моменту надходження погодженого в установленому законом порядку проекту землеустрою, відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади зобов'язаний упродовж місяця розглянути такий проект землеустрою та прийняти рішення про його затвердження.

Беручи до уваги, що до відповідача надійшли у встановленому законом порядку погоджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і відповідачем не було зазначено будь-яких встановлених законом обставин, що виключали б їх затвердження, рішення Тарасівської сільської ради від 20.09.2018 № 19 та №19/1 є протиправним та підлягають скасуванню, а вимоги позивача про зобов'язання Тарасівську сільську раду затвердити подані проекти землеустрою - задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2252,80 грн., що підтверджується квитанціями від 25.07.2018 №0.0..1, від 14.01.2019 №ПН348, №ПН349 (а.с. 1, 205-206).

Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому у повному обсязі за рахунок відповідача.

Судом також встановлено, що позивачем були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн., що підтверджується описом робіт та квитанцією до прибуткового касового ордера від 12.01.2019 №6 (а.с. 234-236).

Суд визнає вказані витрати пропорційними складності справи та характеру вчинених адвокатом дій, направлених на захист порушених прав.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.09.2018 №19 та 19/1.

Зобов'язати Тарасівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області затвердити надані ОСОБА_1 проекти землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок ОСОБА_1 площею 0,5250 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 0,5249 га кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення яких змінюється з ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд в с. Нове.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) за рахунок Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (ідентифікаційний код 04358796, місцезнаходження: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, пров. Островського, 4) судові витрати у розмірі 11252 (одинадцять тисяч двісті п'ятдесят дві) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Київський окружний адміністративний суд до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення повного рішення суду - 19.03.2019.

Суддя Леонтович А.М.