Справа № 480/3958/18
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2019-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2019 р. Справа №480/3958/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3958/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 30.10.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Справа призначено до розгляду у підготовчому провадженні.
12.11.2018 відповідач подав до суду письмовий відзив (а.с.29-30), у якому зазначив, що 17.08.2018 Офісом великих платників податків ДФС було проведено камеральну перевірку ТОВ "СМНВО" з питань своєчасності сплати до бюджету узгодженої суми податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств, за результатами перевірки складено Акт №453/28-10-50-10-10/34013028 від 17.08.2018. Згідно висновків Акту перевірки, відповідачем встановлено ряд порушень ТОВ „СМНВО вимог, зокрема,:
Помилкове декларування платником надмірних сум, що підлягають сплаті до бюджету, не може вважатися фактичною сплатою (погашенням) грошових зобовязань. Оскільки штраф нараховується лише на ті суми податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до бюджету, то у даному випадку, коли позивач шляхом надання уточнюючих розрахунків зменшив суму податкового зобов'язання (грошового зобов'язання), задекларовану раніше, така сума (до зменшення) не підлягає сплаті в бюджет, а відповідно на таку суму не нараховується штраф.
Отже, на переконання позивача, подання уточнюючої податкової декларації, якою зменшено суми самостійно визначених грошових зобов'язань, не являється оплатою боргу з податку на прибуток, а тягне за собою лише зміну раніше задекларованих податкових зобов'язань, в даному випадку шляхом їх зменшення у звязку з самостійно виявленою помилкою, і ніяким чином не може бути прирівняне до погашення податкового боргу для цілей застосування відповідальності за порушення правил сплати (перерахування) податків у відповідності до п.126.1 ст.126 ОСОБА_3 кодексу України.
Позивач звертає увагу суду на те, що правова позиція щодо особливостей застосування до платника фінансової відповідальності у вигляді штрафу у зв'язку з самостійним виправленням платником податків помилки за межами граничного строку сплати податкового зобов'язання міститься і у постанові Верховного суду від 05.04.2018р. по справі №808/9098/15.
Крім цього, позивач просить суд врахувати, що , Харківським управлінням ОВПП ДФС при застосування штрафних санкцій не враховано положення пункту 31 підрозділу 10 (Інші перехідні положення) розділу XX Перехідні положення ОСОБА_3 кодексу України, що в даному випадку взагалі передбачають звільнення платника від фінансової відповідальності .
При цьому, позивач наголошує, що пунктом 31 підрозділу 10 (Інші перехідні положення) розділу XX «Перехідні положення» ОСОБА_3 кодексу України передбачено, що за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються.
Отже, на переконання позивача до TOB «СМНВО» була застосована штрафна (фінансова) санкція за порушення повноти сплати узгодженого грошового зобовязання з податку на прибуток за 2 0 1 5 рік всупереч пункту 31 підрозділу 10 (Інші перехідні положення) розділу XX «Перехідні положення» ОСОБА_3 кодексу України, який звільняє платника податку на прибуток підприємств від фінансової відповідальності у разі вчинення податкового правопорушення щодо повноти сплати такого податку за наслідками діяльності в 2 0 1 5 році.
Таким чином, відповідач вважає, що дії відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення суперечить положенням статей 109, 101, 126 ОСОБА_3 кодексу України, а тому податкове повідомлення-рішення від 04 вересня 2018 року № НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.
З урахуванням викладеного, відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
17.07.2018 Товариством подано до податкового органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства (а.с.49-51), у які визначено зобовязання позивача зменшено податкове зобовязання звітного (податкового періоду) на суму 281250грн. (26р.)
17.08.2018 Офісом великих платників податків ДФС було проведено камеральну перевірку ТОВ "СМНВО" з питань своєчасності сплати до бюджету узгодженої суми податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств, за результатами перевірки складено Акт №453/28-10-50-10-10/34013028 від 17.08.2018 (а.с.32-36).
Згідно висновків Акту перевірки, відповідачем встановлено ряд порушень ТОВ „СМНВО вимог п.36.1 ст.36 та п.38.1 ст.38 розділу 1 та п.57.1 ст.57 глави 4 розділу II ОСОБА_3 Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-V1 із змінами та доповненнями, оскільки перевіркою було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» несвоєчасно сплатило суму самостійно визначеного та узгодженого податкового зобовязання з податку на прибуток підприємства за 2014 рік у розмірі 2824993,80 грн.
Позивач не погодився з прийнятим податковим повідомленням-рішенням та звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Як свідчить з матеріалів справи згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 24.02.2015 № НОМЕР_2 за 2014 рік, яка була надана TOB «СМНВО» до контролюючого органу на підставі п.46.1 ст.46 глави 2 розділу II ОСОБА_3 Кодексу України, платником податку було задекларовано (рядок 23 зазначеної декларації) авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісячно у 2015 році становить 3 757 375 грн. щомісячно.
Відповідно до пп. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 розділу 1 ОСОБА_3 Кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений ОСОБА_3 Кодексом України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ОСОБА_3 Кодексом України.
Згідно п.87.9 ст.87 глави 9 розділу II ОСОБА_3 Кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Так, зменшення боргу минулих років (термін сплати - 30.07.2015 та 30.08.2015) за платежем: податок на прибуток приватних підприємств відбулося за рахунок перерахування ТОВ «СМНВО» до бюджету грошових коштів згідно нижченаведених платіжних доручень:
у сумі 3 045,10 гри. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 26.04.2018, термін сплати - 30.07.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1 001 календарних днів;
у сумі 3 871,20 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 27.04.2018, термін сплати - 30.07.2015) затримано сплату податкових зобовязань по податку на прибуток на 1 002 календарних днів;
у сумі 34.75 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 02.05.2018. термін сплати - 30.07.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1 007 календарних днів;
у сумі 9,70 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 03.05.2018, термін сплати - 30.07.2015) затримано сплату податкових зобовязань по податку на прибуток на 1 008 календарних днів;
у сумі 993,00 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 04.05.2018, термін сплати - 30.07.2015) затримано сплату податкових зобовязань по податку на прибуток на 1 009 календарних днів;
у сумі 16 375,10 грн. (фактично сплаченозгідно платіжного доручення від 05.05.2018, термін сплати - 30.07.2015) затримано сплату податкових зобовязань по податку на прибуток на 1 010 календарних днів;
у сумі 1 879 080,95 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 24.05.2018. термін сплати - 30.07.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1 029 календарних днів;
у сумі 620 919.05 гри. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 24.05.2018, термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 998 календарних днів;
у сумі 2 841.05 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 18.06.2018, термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1023 календарних днів;
у сумі І 073,30 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 20.06.2018, термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1025 календарних днів;
у сумі І 924,75 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 21.06.2018, термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1026 календарних днів;
у сумі 2 109,45 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 05.07.2018. термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1040 календарних днів;
у сумі 3 249,35 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 09.07.2018, термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобовязань по податку на прибуток на 1044 календарних днів;
у сумі 93,00 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 10.07.2018, термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобовязань по податку на прибуток на 1045 календарних днів;
у сумі 100,00 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 11.07.2018. термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобовязань по податку на прибуток на 1046 календарних днів;
у сумі 4 954,60 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 12.07.2018, термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1047 календарних днів;
у сумі 470,80 грн. (фактично сплачено згідно платіжного доручення від 13.07.2018. термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобов'язань по податку на прибуток на 1048 календарних днів;
у сумі 1 043,75 грн. (фактично сплачено згідно п л а т і ж н ог о д о р у ч е н н я від 16.07.2018. термін сплати - 30.08.2015) затримано сплату податкових зобовязань по податку на прибуток на 1051 календарних днів;
Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить з наступного:
Пунктом 9 підрозділу 4 розділу XX ОСОБА_3 кодексу України в редакції, чинної на час подання декларації було передбачено, що у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік.
Відповідно до абзацу 1 пункту 57.1. статті 57 ОСОБА_3 кодексу України у редакції, що діяла як до 1 січня 2015 року так і на момент подання декларації, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому за приписами вказаної статті ОСОБА_3 кодексу України платники податку на прибуток щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік.
Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ОСОБА_3 кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового в зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п.п.14.1.152 п.14.1 ст. 14 ОСОБА_3 кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Відповідно до п.126.1 ст. 126 ОСОБА_3 кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Як вбачається із матеріалів справи ТОВ СМНВО допустило порушення ст. 57 ОСОБА_3 кодексу України в частині своєчасності погашення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств. Так, частково грошове зобовязання було частково погашено позивачем відповідно до інкасових доручень, а частково ( на суму 281250 грн.) зобов"язання було зменшено шляхом подання уточнюючої декларації.
Так, обов'язковою умовою для розрахунку штрафу є сплата податкового боргу за відповідний період. Водночас, податкова декларація
Відповідно до пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ОСОБА_3 кодексу України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
При цьому, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків за приписами п.87.1 ст. 87 ОСОБА_3 кодексу України є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до пункту 87.9 ст. 87 ОСОБА_3 кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
Таким чином, виходячи з положень ст. 87 ОСОБА_3 кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, в тому числі помилково чи надмірно сплачені суми, майно платника податків.
Пунктом 131.2 ст.131 ОСОБА_3 кодексу України передбачено, що при погашенні сум податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобовязання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються в рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.
Якщо платників податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її в платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.
Отже, погашення податкового боргу, з огляду на приписи вищезазначених норм, можливе виключно за рахунок грошових коштів, сплачених платником до бюджету, а не за рахунок зменшення податкових зобовязань попереднього періоду.
Разом з тим, при нарахуванні штрафу Відповідачем не враховано, що декларація не являється платіжним документом, а дата коригування грошових зобовязань не являється датою погашення (сплати) коштів.
Відповідно до п.46.1 ст. 46 ОСОБА_3 кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
За приписами п.49.2 ст.49 ОСОБА_3 кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Отже, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, податкова декларація чи уточнюючий розрахунок є звітним документом на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, тобто визначається (узгоджується) сума податкового зобовязання щодо кожного окремого податку, а у випадках, коли платник виконує функцію податкового агента як роботодавець, є документом, що свідчить про суми нарахованого, виплаченого доходу на користь платників податків - фізичних осіб, а також суми утриманого та/або сплаченого податку до бюджету (зокрема, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб).
ОСОБА_3 кодексу України не наводить визначення поняття «сплата», утім відповідно до п.5.3 ст. 5 ОСОБА_3 кодексу України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Розрахунковим (платіжним) документом відповідно до визначення термінів, наведених у пп.1.35 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. У ст.22 вказаного Закону серед видів розрахункових документів зазначені платіжне доручення; платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер. При цьому, відповідно до п.22.4 ст.22 Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
Таким чином, податкова декларація чи уточнюючий розрахунок є звітним документом на підставі якого здійснюється оплата грошового зобовязання, в той же час не підтверджує самого факту сплати (погашення) боргу.
Отже, подання уточнюючої податкової декларації, якою зменшено суми самостійно визначених грошових зобов'язань, не являється оплатою боргу з податку на прибуток, а тягне за собою лише зміну раніше задекларованих податкових зобов'язань, в даному випадку шляхом їх зменшення у звязку з самостійно виявленою помилкою, і ніяким чином не може бути прирівняне до погашення податкового боргу для цілей застосування відповідальності за порушення правил сплати (перерахування) податків у відповідності до п.126.1 ст.126 ОСОБА_3 кодексу України.
Виходячи з позиції податкового органу норми ОСОБА_3 кодексу України не містить винятку для застосування штрафу за статтею 126 ОСОБА_3 кодексу України від того, як сплачує платник податків свої податкові зобов'язання (податковий борг) - добровільно чи на підставі судового рішення, грошовими коштами, що підтверджується платіжними дорученнями або зменшення абсолютного значення суми податкового боргу відбувається за рахунок подання податкової декларації / уточнюючого розрахунку.
Водночас, положення ст.126 ОСОБА_3 кодексу України визначають у якості підстави нарахування штрафу порушення строків погашення податкового боргу. Об'єктом застосування штрафу є саме погашена сума податкового боргу, яка в розумінні пункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ОСОБА_3 кодексу України є сумою узгодженого грошового зобов'язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк. Відсутність погашеної у межах спірних відносин суми унеможливлює нарахування штрафу.
Посилання Відповідача стосовно того, що погашення податкового боргу в розумінні пункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ОСОБА_3 кодексу України , під яким слід розуміти зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом, є неприйнятним оскільки «погашення податкового боргу» не є тотожнім з поняттям «погашенню суми податкового боргу», відсутність суми та кількості днів прострочки сплати як основної ознаки об'єкту погашення, виключає кореспонденцію цієї норми із положеннями ст. 126 ОСОБА_3 кодексу України, доводить хибність висновку про тотожність цих понять.
Враховуючи вищевикладене, подання уточнюючої декларації не є погашенням податкового боргу платником податків у розумінні норм пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14, ст. 50, ст. 87, ст. 129 ОСОБА_3 кодексу України, оскільки платник податків не погашав (не сплачував) податковий борг, а корегував податкові зобов'язання (грошові зобов'язання) в сторону зменшення, тобто, фактично, усував помилку при визначення суми податкового зобов'язання.
Щодо позовних вимог в частині скасування ППР на суму 508748,76 грн. (даний розмір штрафних санкцій був нарахований на суми сплачені позивачем за відповідними платіжними дорученнями у 2018 році, слід зазначити, що матеріалами справи повністю підтверджується несвоєчасність сплати позивачем авансових платежів. Дана обставина, а також визначення в Акті перевірки строку затримки, не заперечується і самим позивачем.
Приймаючи до уваги вказане, суд визнає, що відповідачем правомірно, у відповідності до вказаних вище норм ОСОБА_3 кодексу України були застосовані санкції у розмірі 20% погашеної суми боргу.
Посилаючись на норми п.31.1 ст. 31 (строк сплати податку та збору), п.36.1 ст.. 36 (податковий обовязок), п.54.1 ст. 54 (визначення сум податкових та грошових зобов'язань) ОСОБА_3 кодексу України, позивач, стверджує, що оскільки податковий обовязок товариства зі сплати податку на прибуток виник саме в 2015 році, то враховуючи п.31 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ ОСОБА_3 кодексу України за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій та повноти його сплати не можуть застосовуватись.
Однак, вказані доводи представника позивача суд не бере до уваги, оскільки в даному випадку береться до уваги не сам факт сплати авансових внесків та дата виникнення податкового обовязку по його сплаті. В даному випадку приймається до уваги саме період, за наслідками діяльності якого були нараховані дані авансові внески.
При цьому, як вже зазначалось, за приписами пункту 57.1. статті 57 ОСОБА_3 кодексу України платники податку на прибуток щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку саме за попередній звітний (податковий) рік, тобто 2 0 1 4 рік. А відповідно до п.31 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ ОСОБА_3 кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2015 року, за наслідками діяльності у 2 0 1 5 році. До того ж в даній нормі йдеться про незастосування штрафних (фінансових) санкцій до платників податку на прибуток підприємств з а п о р уш е н н я п о р я д к у о б ч и с л е н н я, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та п о в н о т и його сплати. А в даному випадку, податковим органом було застосовано штрафну санкцію за п о р у ш е н н я с т р о к і в с п л а т и авансових платежів самостійно узгоджених платником податку, а не за п о р уш е н н я п о р я д к у о б ч и с л е н н я, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та п о в н о т у його сплати. Відповідно, до правовіднисин, які досліджуються у даній справі, положення п.31 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ ОСОБА_3 кодексу України взагалі не підлягають застосуванню, незалежно від того за наслідками діяльності якого року було подано підприємством декларацію і в якому році винили зобов"язання по сплаті авансових платежів.
Отже, посилання позивача на п.31 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ ОСОБА_3 кодексу України я є необґрунтованими.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині нарахування штрафних санкцій в розмірі 508748,76 грн. при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення діяв у відповідності до норм ОСОБА_3 кодексу України. Відповідно, в даній частині, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання" до Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 7 березня 2019 року.

Суддя О.М. Кунець