Справа № 570/5357/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/2616/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Глушка І.В., Гуляка В.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_2, м. Рівне) у справі №570/5357/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Чернівецької митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №2889/40800/18 від 19.10.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Чернівецької митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Чернівецької митниці ДФС ОСОБА_3 від 19.10.2018 року у справ про порушення митних правил №2889/40800/18 від 19.10.2018 року.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до заступника начальника Чернівецької митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №2889/40800/18 від 19.10.2018 року відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що він не мав змоги у строк, передбачений ст. 95 МК України вивезти автомобіль з митної території України у зв'язку з тим, що у автомобілі сталася поломка і він знаходиться на ремонті у ТзОВ «Вік-Експо», що підтверджується відповідною довідкою.

За змістом частини першої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із ч.1,5 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ, а саме, десятиденний строк, суд апеляційної інстанції вважає за належне розглянути дану справу за відсутності учасників, які не зявилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.06.2018 року, громадянин України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль марки "PEUGEOT PARTNER", реєстраційний номерний знак WPR2R58, кузов VF3GCWJYB96136732, через п/п «Пулемець - Томашівка» м/п «Піща» Волинської митниці ДФС, з метою транзиту та повинен був вивезти даний автомобіль з митної території України у встановлений законодавством терміни. Станом на 10.09.2018 року гр. України ОСОБА_1 вищезазначений транспортний засіб за межі митної території України не вивіз, чим перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше, ніж на десять діб. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. З ст. 470 Митного кодексу України.

19.10.2018 Чернівецькою митницею ДФС винесено постанову у справі про порушення Митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки автомобіля марки Peugeot Partner, реєстраційний номерний знак WPR2R58 кузов VF3GCWJYB96136732, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження своєї позиції щодо пропуск терміну транзиту транспортного засобу з форс-мажорних обставин надав лист директора ТзОВ "Вік-Експо" від 07.09.2018 про те, що на сервісі даного товариства перебував автомобіль марки Peugeot Partner, реєстраційний номерний знак WPR2R58 кузов VF3GCWJYB96136732, оскільки проводилась діагностика вказаного автомобіля і що подальша експлуатація автомобіля неможлива.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач належним чином встановив фактичні обставини, надав вірну правову кваліфікацію діям позивача, стягнення накладено на підставі закону та в межах повноважень відповідача, а наведені позивачем обставини не доведені належними та допустимими доказами, тому оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень є законним і скасованим бути не може.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України (далі - МК України) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з частиною2 статті 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 статті 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, нормами Митного кодексу України чітко визначені умови звільнення особи від відповідальності за порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що має бути підтверджено відповідними документами.

Відповідно до пункту 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 (далі - Порядок №657) обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з п.3 Розділу 8 Порядку №657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п.5 Розділу 8 Порядку №657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначені умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Однак, як обґрунтовано і підставно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, позивач не надав ні відповідачу протягом розгляду справи про порушення ним митних правил , ні суду жодних доказів того, що настали обставини непереборної сили чи аварії, чи мали місце протиправні дії третіх осіб, що спричинили неможливість пересування автомобіля.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що документи, додані позивачем до заяви Чернівецькій митниці, не дають можливості встановити факт дії саме обставин непереборної сили чи аварії та не можуть бути належними та допустимими доказами наявності таких обставин.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається лише те, що документи, на які покликається апелянт як на підтвердження дії обставин непереборної сили, видані у зв'язку з ремонтом транспортного засобу, а доказів того, що транспортний засіб потребував ремонту у результаті аварії або дії обставин непереборної сили, позивачем не надано.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 січня 2019 року у справі №570/5357/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6