Справа № 1.380.2019.000496
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.000496
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (місце проживання: 79034, м.Львів, вул.Угорська,10/509) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79035, м. Львів, вул.Стрийська, 35),Державної фіскальної служби (місцезнаходження:04053,м.Київ,Львівська площа, 8) в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 01.08.2018р.№ 867208/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 28.08.2017р. складеної Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4(РНОКПП НОМЕР_1) в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4(РНОКПП НОМЕР_1) № 3 від 28.08.2017р., вказавши строк її реєстрації датою подання до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позовна заява мотивована тим, що оскаржуване рішення контролюючого органу порушує права позивача та перешкоджає виконанню ним передбачених законом обовязків, як платника ПДВ, і тим самим шкодить його господарській діяльності. Позивач ствержує, що оскаржуване рішення не відповідає підставам прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, які передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року за № 190. Разом з тим, зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної у ЄРПН не спростовує факту здійснення ФОП ОСОБА_3 господарської операції, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування. Вважає, що зважаючи на наявність в матеріалах справи передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення ФОП ОСОБА_3 господарської операції, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови у реєстрації податкової накладної.

Ухвалою суду від 05.02.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву. Зокрема, наголосив, що прийняті комісією рішення про зупинення реєстрації податкових накладних прийняті у зв'язку з тим, що копії наданих позивачем документів не є достатніми для прийняття відповідного рішення про реєстрацію. Зауважив, що відповідно до листа ДФС України від 21.03.2018 року № 959/99-99-07-18 податкові накладні і розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризикованості здійснення операцій. Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 встановлено, що податкові накладні підлягають моніторингу, а саме перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податків критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. Згідно з п. 6 вказаної постанови № 117 передбачено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, який яким складено податкову накладну чи розрахунок коригування відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкових накладних зупиняється. Відповідно до п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 29.10.2010 № 1246 за результатами перевірок формується квитанція про прийняття або не прийняття, або зупинення реєстрації податкової накладної. За результатами розгляду письмових пояснень та копій документів, наданих на підтвердження господарських операцій, комісія робить висновок про реєстрацію чи відмову у реєстрації податкової накладної. Відповідно до п. 21 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову у реєстрації податкової накладної є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію яких зупинено, ненадання платником податків копій документів відповідно до пп. 4 п. 13 цього Порядку, надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства. Враховуючи наведене, представник відповідачів стверджує, що у ГУ ДФС у Львівській області були законні підстави для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також зясувавши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

14 січня 2016 року між ФОП ОСОБА_3 як перевізником ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» як замовником укладено Договір № 4 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні (а.с. 19-22).

Відповідно до умов цього Договору замовник зобовязується надавати перевізнику для перевезення, а перевізник зобовязується приймати, здійснювати перевезення вантажів замовника і передавати їх вантажоодержувачам, вказаним замовником.

28.08.2017 сторонами складено Акт № 52 про надання транспортних послуг за період з 16.08.2017 по 28.08.2017 згідно Договору № 4 від 14.01.2016 (а.с. 27), за змістом якого ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» прийнято виконання ФОП ОСОБА_3 транспортних послуг за другу половину місяця серпня 2018 року на загальну суму 215 837,14 грн. (в тому числі ПДВ 35 972,85 грн.).

На виконання вимог п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України позивач склав податкову накладну № 3 від 28.08.2017 (а.с. 11) та 14.09.2017 подав через систему обміну електронними документами в органи ДФС для реєстрації.

Згідно з інформацією, зазначеною у квитанції від 14.09.2017, направленій ДФС України через Автоматизовану систему Єдине вікно подання електронних документів (а.с. 12), вказану податкову накладну прийнято, але реєстрацію зупинено, та зазначено підстави зупинення. Так, вказано, що відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року за № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:49.41.19-00.00. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до п. «в» п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено МФУ від 13.06.2017 року № 567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

На підтвердження реальності господарських відносин з ПАТ Дікергофф Цемент Україна відповідно до вказаної податкової накладної позивач 31.07.2018 надав відповідачу пояснення такого змісту: «ФОП ОСОБА_3 надає послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом на території України. З 14.01.16р укладено Договір на перевезення цементу з ПрАТ Дікергофф Цемент Україна. 28.08.2017р підписано акт надання послуг за період з 16.08.2017 по 28.08.2017 на суму 215837, 13 грн., в звязку з чим була виписана податкова накладна №3 від 28.08.17р. Послуги підтверджуються ТТН.» (а.с. 15).

Разом з тим, в електронній формі у форматі pdf позивачем направлено документи на підтвердження реальності господарської операції, а саме: Акт № 52 від 28.08.2017, товарно-транспортні накладні: № 10248442 від 16.08.2017р.; № 10248375 від 16.08.2017р.; № 10248603 від 16.08.2017р.; № 10248367 від 16.08.2017р.; № 10248640 від 17.08.2017р.; № 10248681 від 17.08.2017р.; № 10248679 від 17.08.2017р.; № 10248885 від 17.08.2017р.; № 10248891 від 18.08.2017р.; № 10248902 від 18.08.2017р.; № 10248901 від 18.08.2017р.; № 10248271 від 18.08.2017р.; № 10248900 від 18.08.2017р.; № 10248272 від 19.08.2017р.; № 10248381 від 21.08.2017р.; № 10248386 від 21.08.2017р.; № 10248558 від 21.08.2017р.; № 10248421 від 21.08.2017р.; № 10249587 від 22.08.2017р.; № 10249588 від 22.08.2017р.; № 10249847 від 22.08.2017р.; № 10249648 від 22.08.2017р.; № 10249590 від 22.08.2017р.; № 10249849 від 22.08.2017р.; № 10249589 від 22.08.2017р.; № 10249850 від 22.08.2017р.; № 10250308 від 23.08.2017р.; № 10250310 від 23.08.2017р.; № 10249848 від 23.08.2017р.; № 10249852 від 23.08.2017р.; № 10249851 від 23.08.2017р.; № 10250336 від 23.08.2017р.; № 10250340 від 24.08.2017р.; № 10250428 від 25.08.2017р.; № 10250444 від 23.08.2017р., банківську виписку б/н від 31.08.2017, Договір з ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» № 4 від 14 січня 2016 року, рахунок на оплату, Договір з ТзОВ «Дівай Вест» № 41 від 21.03.2016 про поставку палива, видаткові накладні про придбання такого палива, рахунки та банківську виписку з відомостями про оплату пального.

Квитанціями №1 та №2 від 31.07.2018 направленими через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» повідомлено позивача про доставку до органів ДФС скерованих позивачем документів та пояснень.

Рішенням № 867208/НОМЕР_1 від 01.08.2018 ГУ ДФС у Львівській області відмовлено у реєстрації податкової накладної № 3 від 28.08.2017 із зазначенням підстави відмови: ненадання платником податку копій документів, зокрема первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документів), накладні; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

У графі «додаткова інформація» зазначено, що «відомості про власні та орендовані основні фонди, перелік заявок по яких здійснювалось транспортування, надана оплата не стосується господарської операції».

Не погоджуюсь із вказаним рішенням контролюючого органу, вважаючи його таким, що порушує права та перешкоджає виконанню позивачем передбачених законом обовязків, як платника ПДВ, і тим самим шкодить його господарській діяльності, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд виходить з наступного.

ПК України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

У силу положення п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з п.12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст.192 та п. 201.10 ст. 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до п. 201.1 ст. 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до п.п. 200-1.3 і 200-1.9 ст. 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до п.201.16 ст.201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених п.12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні норми містить пп. 201.16.1 п. 201.16 ст.201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до п. 74.2 ст. 74 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 201.16.1. п. 201.16 ст. 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зі змісту квитанції від 14.09.2017 по податковій накладній №3 від 28.07.2017 контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567. Вказано, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 49.41.19-00.00, на підставі чого здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

З даного приводу суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми пп. 201.16.1. п. 201.16 ст. 201 ПК України. Такий висновок суду базується на тому, що фіскальним органом у квитанції зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567. Натомість, пп. 201.16.1. п. 201.16 ст.201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Так, п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містить у собі визначення двох різних критеріїв. Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними пп. 215.3.1 та 215.3.2 п.215.3 ст. 215 розділу VI ПК України стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

З наведеного положення слідує, що фіскальний орган був зобов'язаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у повідомленні конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Наказі №567 «Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Вичерпний перелік документів).

Так, відповідно до п.1 Вичерпного переліку документів Наказу №567 вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Також, відповідно до змісту квитанції від 14.09.2017 по податковій накладній №3 28.07.2017, фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до п. «в» пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Наказом №567, та/або таблицю даних платника податків, яка передбачена п. 4 цього наказу.

Таким чином, фіскальним органом, в порушення пп. 201.16.1 п.201.16 ст. 201 ПК України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (п. 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567 (п. 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

У відповідності до пп. 201.16.2 п. 201.16 ст.201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у пп. «в» пп. 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до пп.201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (пп. 201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до пп.201.16.2 ПК України.

Такі документи направляються податковим органом за місцем обліку платника податків відповідно пп. 201.16.2 п. 201.16 статті 201 ПК України до Комісії ДФС України для прийняття Рішення щодо реєстрації податкових накладних.

Судом встановлено, що у порядку визначеному пп.201.16.2 п. 201.16 ст. 201 ПК України, позивачем були надані копії документів та пояснення для направлення Комісії ДФС України.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження реальності здійснення господарської операції по ПН/РК, реєстрація якої зупинена, позивач направив контролюючому органу такі документи: Акт № 52 від 28.08.2017, товарно-транспортні накладні: № 10248442 від 16.08.2017р.; № 10248375 від 16.08.2017р.; № 10248603 від 16.08.2017р.; № 10248367 від 16.08.2017р.; № 10248640 від 17.08.2017р.; № 10248681 від 17.08.2017р.; № 10248679 від 17.08.2017р.; № 10248885 від 17.08.2017р.; № 10248891 від 18.08.2017р.; № 10248902 від 18.08.2017р.; № 10248901 від 18.08.2017р.; № 10248271 від 18.08.2017р.; № 10248900 від 18.08.2017р.; № 10248272 від 19.08.2017р.; № 10248381 від 21.08.2017р.; № 10248386 від 21.08.2017р.; № 10248558 від 21.08.2017р.; № 10248421 від 21.08.2017р.; № 10249587 від 22.08.2017р.; № 10249588 від 22.08.2017р.; № 10249847 від 22.08.2017р.; № 10249648 від 22.08.2017р.; № 10249590 від 22.08.2017р.; № 10249849 від 22.08.2017р.; № 10249589 від 22.08.2017р.; № 10249850 від 22.08.2017р.; № 10250308 від 23.08.2017р.; № 10250310 від 23.08.2017р.; № 10249848 від 23.08.2017р.; № 10249852 від 23.08.2017р.; № 10249851 від 23.08.2017р.; № 10250336 від 23.08.2017р.; № 10250340 від 24.08.2017р.; № 10250428 від 25.08.2017р.; № 10250444 від 23.08.2017р., банківську виписку б/н від 31.08.2017, Договір з ПАТ «Дікергофф Цемент Україна» № 4 від 14 січня 2016 року, рахунок на оплату, Договір з ТзОВ «Дівай Вест» № 41 від 21.03.2016 про поставку палива, видаткові накладні про придбання такого палива, рахунки та банківську виписку з відомостями про оплату пального.

Однак, комісія Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, незважаючи на надання відповідних документів, прийняла оскаржуване рішення, яким відмовила в реєстрації податкової накладної № 3 від 28.08.2017.

При цьому в рішенні не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Так, як вбачається із рішення від 01.08.2018р.№ 867208/НОМЕР_1, підставою відмови у реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних стало ненадання платником податків копій документів, а саме: «первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документів), накладні».

Проте, в рішенні всупереч вимозі «документи, які не надано підкреслити» такого підкреслення не вчинено.

Крім того, рішенням встановлено ненадання розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

-ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

-ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

-надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Однак, всупереч наведеному, оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Суд зауважує, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Таким чином, зважаючи на те, що платником податків надано контролюючому органу всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено, суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для відмови ФОП ОСОБА_3 у реєстрації податкової накладної №3 від 28.08.2017.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 01.08.2018 № 867208/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 28.08.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняте не у спосіб визначений законом, а отже, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4(РНОКПП НОМЕР_1) № 3 від 28.08.2017, вказавши строк її реєстрації датою подання до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ч.ч. 3,4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За таких обставин, суд вважає необхідним зобовязати відповідача ДФС України зареєструвати у день надходження податкову накладну позивача № 3 від 28.08.2017, вказавши строк її реєстрації дату подання до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У силу ч.4 ст.242 КАС України, судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 72 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, всупереч обов'язку доказування, закріпленому у ст.77 КАС України, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено тих обставин, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, за результатами системного аналізу приписів зазначеного законодавства у взаємозвязку з обставинами даної справи, керуючись ст. 245 КАС України (повноваження суду при вирішенні справи), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 01.08.2018р.№ 867208/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної № 3 від 28.08.2017, складеної Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 № 3 від 28.08.2017, вказавши строк її реєстрації дату подання до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (, місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35), Державної фіскальної служби України ( місцезнаходження: 04053, м.Київ, Львівська площа, 8) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 79034, м.Львів, вул.Угорська, 10/509) судовий збір у сумі 2689 (дві тисячі шістсот вісімдесят девять) грн.40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.03.2019.

Суддя В.М. Сакалош