Справа № 438/820/18
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/820/18
Провадження № 2-а/438/2/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 березня 2019 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі судового засідання Наминанік О.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна казначейська служба України щодо визнання неправомірними дій щодо відмови у виплаті та нарахуванні одноразової допомоги у звязку із інвалідністю, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просить суд: визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України що відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у звязку із інвалідністю, що настала у період проходження служби у податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію»; визнати протиправним рішення Державної фіскальної служби України від 13 липня 2017 року за №8797/н/99-99-04-04-02-14 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у звязку з інвалідністю, що настала у період проходження служби у податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію»; зобовязати Державну фіскальну службу України та Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у звязку з інвалідністю, що настала у період проходження служби у податковій міліції, відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» (у редакції від 13.02.2015) виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 посилається на те, що в період з 02 грудня 2009 року по 23 березня 2016 року він проходив службу в органах податкової міліції України, йому присвоєне спеціальне звання старший прапорщик податкової міліції. Наказом Голови ГУ ДФС у Львівській області від 23.03.2016 р. №124-о він був звільнений з податкової міліції в запас за п.63 під. «б» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (через хворобу) з посади помічника оперуповноваженого відділу активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області.

Відповідно до висновку Львівського обласного центру медико-соціальної експертизи №1 від 13.04.2016 р. йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною інвалідності є захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС, довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ №887431. Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 13.04.2016 р. серія 12 ААА №001343 ступінь втрати професійної працездатності - 50 відсотків.

10 травня 2016 року він у відповідності до норм затвердженого постановою КМ України від 12.05.2007 р. №707 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції- подав в ГУ ДФС у Львівській області заяву (рапорт) та документи з метою призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності.

В червні 2016 року ГУ ДФС у Львівській області ознайомило його, позивача, з рішенням ДФС України від 30.05.2016 р. №18713/7/99-99-04-02-02-17 «Про повернення матеріалів» в якому зазначено, що 07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», тому приймати заяви та готувати висновки про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні. Розгляд матеріалів про виплату одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції буде відновлено після внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

16 червня 2017 року він безпосередньо звернувся до ДФС України з проханням прийняти рішення щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Рішенням від 13.07.2017 р. №8797/Н/99-99-04-04-02-14 ДФС України відмовила йому у прийнятті відповідного рішення та зазначила, що 07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», а норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 р. №900-VIII, який набрав чинності 29.12.2015 р. і яким доповнено п.15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» №580-УІІІ не поширюються на працівників податкової міліції, тому для проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законні підстави відсутні.

Вважає відмову ДФС України від 13.07.2017 р. №8797/Н/99-99-04-04-02-14 у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю з підстав втрати чинності Закону України «Про міліцію» протиправною та вважає, що йому належить виплата одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідачів Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмовому відзиві від 04.01.2018. Зокрема, обґрунтовуючи безпідставність позовних вимог, представник відповідачів покликалася на те, що працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ, тому, на сьогодні проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано. Вказує, що позивач перебував на посаді старшого прапорщика податкової міліції відділу оперативного управління ГУ ДФС у Львівській області. Порядок № 850 визначає механізм та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги працівника міліції. Відтак у п. 7 вказаного Порядку № 850 зазначено перелік документів, які працівник міліції подає за місцем служби. Згідно із п. 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк документи зазначені у п. 7 Порядку. МВС у місячний строк після надходження документів приймає рішення про призначення грошової допомоги (п. 9 Порядку). Порядок № 707 визначає механізм та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції. Згідно із цим Порядком, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає до ДПА перелік документів зазначених у пунктах 4 і 5 цього Порядку. ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати.

Відтак, рішення, щодо виплати працівникові податкової міліції одноразової грошової допомоги може прийматись лише ДПА (ДФС), а не МВС. Тому, Порядок №850 не може бути і застосовано до спірних правовідносин, з огляду на те, що позивач є працівником ДФС та зобовязаний подати перелік документів для виплати та нарахування допомоги лише до місця служби, а рішення відповідно щодо нарахування такої допомоги приймає лише ДПА (ДФС).

Представник третьої особи Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3, проходив службу в органах податкової міліції України з 02 грудня 2009 року та наказом ГУ ДФС у Львівській області від 23.03.2016 №124-0 позивача звільнено з органів податкової міліції в запас Збройних Сил України за пунктом 63 підпунктом «б» (через хворобу (а.с.8).

10.05.2016 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Львівській області із заявою (рапортом) про здійснення йому виплати одноразової грошової допомоги у звязку з тим, що отримав ІІІ групу інвалідності під час проходженням служби в податкової міліції (а.с. 11).

Розглянувши вказану заяву ДФС України у Львівській області листом від 03.06 за №2340/Вх про повернення матеріалів повідомило позивача ОСОБА_3, що Закону України «Про міліцію» втратив чинність, тому приймати заяви та готувати висновки про призначення одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівником податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні (а.с. 12).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 16.06.2017 ОСОБА_3 повторно звертався до державної фіскальної служби про виплату одноразової грошової допомоги, однак листом від 13.07.2017 р. №8797/Н/99-99-04-04-02-14 йому відмовлено в задоволенні заяви та роз»яснено, що працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ. На сьогодні проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано (а.с.15-16).

Оскільки одноразова грошова допомога у звязку із отриманням інвалідності не призначена, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 356.1 ст.356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно із ч.6 та 7 ст.23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-XII (далі Закон № 565-XII, з наступними змінами та доповненнями внесеними Законом № 208-VIII від 13.02.2015 р.) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 р. затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.п.2 та 3 п.3 Порядку №850 Грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи; часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Згідно п.7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у звязку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного звязку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не повязане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, імя та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сімї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно п. 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів

Пунктом 12 Порядку №850 визначено, що у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності особі начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненій із служби в органах внутрішніх справ, яка на день установлення інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності або на день її звільнення із служби в органах внутрішніх справ обіймала посаду в державному органі, установі, організації із залишенням у кадрах МВС, виплата грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих державних органів, установ, організацій, до яких вона була відряджена.

Вищезазначеною постановою також установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України № 208-VIII від 13.02.2015 р. «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян у Державній фінансовій інспекції України та її територіальних органах, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.07.2013 р. № 707, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.08.2013 р. за № 1467/23999 (далі Порядок №707).

Разом з тим, у зв'язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції, Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок №850). Дана постанова набрала чинності з 31.10.2015.

Таким чином, призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707 можливе лише за умови, що він мав право на отримання такої допомоги до 12.03.2015 р. (дата набрання чинності Закону № 208-VIII від 13.02.2015 р.), а пунктом 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 висновком Львівського обласного центру МСЕК №1 від 13.04.2016 встановлено ІІІ-у групу інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 13.04.2016 року № 001343 ступінь втрати професійної працездатності позивача ОСОБА_3 становить 50%. (а.с.9).

Також, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від13.04.2016 за №887431 вбачається, що позивачу ОСОБА_3 встановлено ІІІ група інвалідності, захворювання пов'язане із проходженням служби в ОВС (а.с.10). У судовому засіданні наведені обставини сторонами не заперечувались.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.04.2016 р. позивачу ОСОБА_3 встановлено інвалідність ІІІ групи, яка повязана із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Підсумовуючи викладене, призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку № 707 було можливим лише за умови набуття права на отримання такої допомоги до 12.03.2015року, а тому оскільки позивач ОСОБА_3 набув таке право після 12.03. 2015 року (а саме у 2016 році), то розмір такої допомоги має бути визначено відповідно до Постанови КМ України №850.

Крім того, суд звертає увагу, що Закон України «Про міліцію» № 565-XII втратив чинність 07.11.2015 р. у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 р.(далі - Закон № 580-VIII).

В той же час, відповідно до абз. 3 п. 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», а саме за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

З аналізу наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», а тому відповідачі протиправно відмовили позивачу в призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги. Відтак, відмову відповідача державної фіскальної служби, оформлена листом від 13.07.2017 р. №8797/Н/99-99-04-04-02-14 у нарахуванні та виплаті позивачу ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, суд визнає протиправною та скасовує.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показанннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, не довели належними засобами доказування правомірність вчинених дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати з Державної фіскальної служби України у сумі 3347,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 71, 72, 77, 94, 241-245, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України що відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у звязку із інвалідністю, що настала у період проходження служби у податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію».

Визнати протиправним рішення Державної фіскальної служби України від 13 липня 2017 року за №8797/н/99-99-04-04-02-14 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у звязку з інвалідністю, що настала у період проходження служби у податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію».

Зобовязати Державну фіскальну службу України та Головне управління Державної фіскальної служби України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у звязку з інвалідністю, що настала у період проходження служби у податковій міліції, відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» (у редакції від 13.02.2015) виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 3347 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бориславський міський суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту судового рішення 14 березня 2019 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш