Справа № 320/6969/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року справа № 320/6969/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» з позовом до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.09.2018 № та № .

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» подало до податкового органу декларації з податку на додану вартість за березень, квітень, травень, червень та липень 2018 року, якими самостійно визначило суму грошового зобов'язання, що підлягає сплаті до бюджету.

У межах строків, встановлених Податковим кодексом України, позивач платіжними дорученнями перерахував суму самостійно узгоджених зобов'язань з ПДВ за вказані періоди до бюджету. Разом з тим, кошти, сплачені позивачем як суму податкових зобов'язань з ПДВ за березень, квітень, травень, червень та липень 2018 року, податковий орган самостійно спрямував у рахунок погашення податкового боргу попередніх податкових періодів та визначив позивачу штрафні санкції за порушення строків сплати податків.

Позивач стверджує, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» своєчасно та у повному обсязі сплачує податкові зобов'язання, тому висновок податкового органу про наявність податкового боргу з ПДВ за попередні періоди є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено відсутність у позивача боргу з податку на додану вартість з 2009 по 2011 роки включно, за період 2012 - 2018 років.

Таким чином, позивач вважає, що податковий орган не мав правових підстав для зміни призначення платежів та застосування до КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.12.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (ідентифікаційний код 20598264) зареєстроване виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області 05.04.1994 №214.

Позивачем 19.04.2018 подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за березень 2018 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 425 437,00 грн., яке сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 342 від 24.04.2018 із відміткою банківської установи про проведення платежу 24.04.2018.

До податкового органу 18.05.2018 позивачем подано декларацію з податку на додану вартість за квітень 2018 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 543 189, 00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 142 від 29.05.2018 із відміткою банківської установи про проведення платежу 29.05.2018.

Позивачем 20.06.2018 подано до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за травень 2018 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначено суму грошового зобов'язання у розмірі 26 728, 00грн.

Даний податок сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 514 від 25.06.2018 із відміткою банківської установи про проведення платежу 25.06.2018.

Також, 19.07.2018 позивач подав до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за червень 2018 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 41 265,00 грн.

Даний податок сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 589 від 23.07.2018 із відміткою банківської установи про проведення платежу 23.07.2018.

16.08.2018 позивач подав до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за липень 2018 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 50 388,00 грн.

Даний податок сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 678 від 27.08.2018 із відміткою банківської установи про проведення платежу 27.08.2018.

Загалом платіжними дорученнями від 24.04.2018 № 342, від 29.05.2018 № 142, від 25.06.2018 № 514, від 23.07.2018 № 589, від 27.08.2018 № 678 позивачем сплачено податок на додану вартість на суму 1087007,00 грн., що відповідає розміру самостійно визначених грошових зобов'язань за березень, квітень, травень, червень та липень 2018 року.

Бориспільським відділенням ГУ ДФС у Київській області 31.08.2018 проведено камеральну перевірку своєчасності сплати КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, за результатами якої складено акт від 31.08.2018 № 3142/ 10-36-51 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати самостійно визначених податкових зобов'язань.

Згідно акту перевірки, у позивача існує податковий борг по сплаті самостійно визначених податкових зобов'язань з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2016 р, а також несплата грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням (форма «Ш») від 05.02.2016 № .

За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.09.2018 № та № за платежем податок на додану вартість і зобов'язано сплатити 20 % штрафу за порушення граничних термінів сплати узгоджених грошових зобов'язань у сумі 102 266,97 гривень та на суму 6229,80 гривень, на загальну суму 108 496,77 гривень.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податковий кодекс України (далі - ПК України) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, податковим законодавством визначено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Наведене свідчить, що податковий орган має право змінювати призначення платежів платника лише у разі наявності у такого платника непогашеного податкового боргу.

Як слідує з розрахунку штрафної санкції, який міститься в акті перевірки, із сплачених позивачем 26 728,00 грн. ПДВ за травень 2018 року відповідно до платіжного доручення від 25.06.2018 № 514 відповідачем було зараховано 25728,00 грн. та 1000,00 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за квітень 2016 р. та нараховано штраф в сумі 5345,60 грн. (5145,60 + 200,00);

- із сплачених позивачем 543 189,00 грн. ПДВ за квітень 2018 р. відповідно до платіжного доручення від 29.05.2018 № 142 відповідачем було зараховано 123431,00 грн., 240902,00 грн., 34626,85 грн. та 26561,00 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за січень, лютий, березень та квітень 2016 р. та нараховано штраф в сумі 85 104,17 грн. (24686,20 +48180,40 +6925,37 +5312,20);

- із сплачених позивачем 425 437,00 грн. ПДВ за березень 2018 р. відповідно до платіжного доручення від 24.04.2018 № 342 відповідачем було зараховано 12935,80 грн. та 1317,05 грн. на погашення податкового боргу за податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») від 05.02.2016 № та нараховано штраф в сумі 2850,57 грн. (2587,16+ 263,41);

- із сплачених позивачем 41 265,00 грн. ПДВ за червень 2018 р. відповідно до платіжного доручення від 23.07.2018 № 589 відповідачем було зараховано 18 572,00 грн. та 7022,15 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за квітень та травень 2016 р. та нараховано штраф в сумі 5118,83 грн. (3714,40+1404,43);

- із сплачених позивачем 50 388,00 грн. ПДВ за липень 2018 р. відповідно до платіжного доручення від 27.08.2018 № 678 відповідачем було зараховано 19239,00 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за травень 2016 р. та нараховано штраф в сумі 3847,80 грн.

Отже, із сплачених позивачем ПДВ за березень, квітень, травень, червень та липень 2018 року на загальну суму 1 087 007,00 грн. відповідач, змінивши призначення податкових платежів, зарахував 511 334,85 грн. на погашення податкового боргу з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2016 року, та нарахував штраф на загальну суму 102 266,97 грн.

Досліджуючи обставини сплати позивачем податкових зобов'язань за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року та за грошове зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням (форма «Ш») від 05.02.2016 № , судом встановлено наступне.

Позивач 19.02.2016 подав до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 241 340, 00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 22.02.2016 № 147 із відміткою банківської установи про проведення платежу 22.02.2016.

Перевіряючи висновки Акта перевірки в частині наявності у позивача податкового боргу у зв'язку з несплатою грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням (форма «Ш») від 05.02.2016 № , судом встановлено наступне.

Так, правомірність визначення контролюючим органом грошових зобов'язань за податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2016 № була предметом адміністративної справи № 810/422/17.

У рамках вказаної адміністративної справи судом встановлено, що контролюючим органом на підставі акта перевірки від 22.01.2016 № 31/10-17-15-01 було прийняте податкове повідомлення-рішення від 05.02.2016 № , яким КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» визначено грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі 566066,40 грн., у тому числі 471 722 грн. за основним платежем та 94 344,40 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01.06.2017 у справі № 810/422/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018, задоволений адміністративний позов Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» до Переяслав-Хмельницького відділення Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Серед інших визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.02.2016 № , згідно якого КП КОР «Переяслав-Хмельницьктепломережа» нараховано штраф в розмірі 94 344,40 грн.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, контролюючий орган протиправно змінив призначення платежів згідно з платіжними дорученнями № 342 від 24.04.2018, яким позивач сплачував ПДВ за березень 2018 року в рахунок сплати неіснуючого податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2016 № .

Позивач 19.04.2016 подав до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за березень 2016 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 123 431,00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 28.04.2016 № 403 із відміткою банківської установи про проведення платежу 28.04.2016.

Позивач 18.05.2016 подав до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 68 377,00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 24.05.2016 № 442 із відміткою банківської установи про проведення платежу 24.05.2016.

Позивач 14.06.2016 подав до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 37 811,00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 21.06.2016 № 501 із відміткою банківської установи про проведення платежу 21.06.2016.

Позивач 19.07.2016 подав до податкового органу декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 р. (реєстраційний номер № ), у якій самостійно визначив суму грошового зобов'язання у розмірі 39 106,00 грн.

Податок на додану вартість за вказаний період сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 02.08.2016 № 622 із відміткою банківської установи про проведення платежу 02.08.2016.

Оскільки податок на додану вартість був сплачений не в строк передбачений Податковим кодексом, то Підприємством був сплачений штраф в розмірі 3 950,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 626 від 02.08.2016.

Отже, у позивача відсутній борг з податку на додану вартість за січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2016 року, а також відсутня несплата грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням (форма «Ш») від 05.02.2016 № .

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Однак, в акті перевірки не зазначено, за які податкові періоди підприємством допущені порушення термінів сплати податкових зобов'язань, та на підставі якого документа підприємство зобов'язане сплатити суму, що зазначена в акті перевірки, але не сплатило її.

Незаконно змінивши призначення платежів позивача з ПДВ за березень, квітень, травень, червень та липень 2018 року на погашення неіснуючого боргу з ПДВ за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року, а також на сплату грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням (форма «Ш») від 05.02.2016 № та нарахувавши штраф, податковий орган утворив для підприємства штучний податковий борг зі сплати ПДВ за указані податкові періоди на загальну суму 650 980,62 грн., з врахуванням штрафу 108 496,77 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що правовідносини позивача і відповідача по зміні призначень платежу тривають ще з 2008 року.

Як слідує з рішень судів, зокрема, у справах № 810/984/13-а, № 810/1190/13-а, № 810/5193/14, які набрали законної сили, ще у серпні 2008 року відповідач звертався до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» податкового боргу з ПДВ за весь період діяльності.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2010 у справі А20/271-08, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.06.2012 у задоволенні позову було відмовлено.

Отже, починаючи з 2008 року відповідач зараховував платежі з податку на додану вартість, які сплачувались підприємством з визначеними призначеннями, на погашення попереднього боргу, який був відсутній у позивача, а також рішеннями судів, зокрема, у справах № 2а-2322/10/1070, № 2а-4521/10/1070, № 2а-9734/10/1070 була встановлена протиправність відповідача по зміні призначень платежів з ПДВ за різні періоди.

Дані обставини, зазначені в постанові Київського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 (справа № 810/5193/14) знайшли підтвердження і в постановах Київського окружного адміністративного суду від 06.10.2014 (справа № 810/5416/14); від 06.10.2014 (справа № 810/5555/14); від 21.04.2015 (справа № 810/1049/15).

Окрім того, факт своєчасності сплати позивачем податкових зобов'язань та неправомірність дій податкового органу зі зміни призначення платежів у рахунок погашення податкового боргу підтверджується низкою судових рішень, які набрали законної сили, зокрема, у справах №2-а-299/10/1070, №2-а-2304/10/1070, №2-а-2322/10/1070, № 2-а- 3777/10/1070, №2-а-4503/10/1070, №2-а-4577/11/1070, № 2-а-4575/11/1070, №2-а-133/11/1070, №2-а-9734/10/1070, №2-а-8527/10/1070, №2-а-9924/10/1070, №2-а-9923/10/1070, №2-а-34/11/1070, №810/984/13-а, №810/1190/13-а, №810/2522/14-а, №2-а-276/10/1070, №2-а-5543/09/1070, №2-а-4521/10/1070, №2-а-4593/10/1070, №2-а-4802/10/1070, №2-а-4579/11/1070, №2-а-4887/11/1070, №2-а-4576/11/1070, №810/2490/13-а, №810/439/14-а, №810/587/14-а, №810/2172/14, №810/4977/14, №810/5193/14, №810/5416/14, №810/5555/14, №810/1049/15, №810/4183/15, №810/4178/14.

Дані обставини знайшли підтвердження в постанові суду від 01.06.2017 (справа № 810/422/17).

Одночасно, судом досліджено подані позивачем до суду податкові декларації та платіжні доручення та встановлено, що протягом 2012-2018 років позивачем своєчасно сплачено до бюджету усю суму самостійно визначених грошових зобов'язань з ПДВ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав у строк встановлений ухвалою суду жодних доказів та пояснень, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності винесення відповідного рішення.

Відзив на позовну заяву відповідача також не містить доводів про те, що контролюючий орган під час визначення позивачеві штрафних санкцій з'ясовував підставу виникнення податкового боргу, у рахунок погашення якого ним змінювалось призначення платежів позивача.

Доказів, які б свідчили про наявність у позивача податкового боргу, що виник з інших підстав, та який би міг вплинути на черговість зарахування коштів, якими позивач сплачував самостійно визначенні податкові зобов'язання у деклараціях за січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2016 року, а також правомірність визначення контролюючим органом грошових зобов'язань за податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2016 № , відповідач під час розгляду справи не надав.

Оскільки наявність у позивача не сплачених зобов'язань з ПДВ за березень, квітень, травень, червень та липень 2018 року; за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2016 року та грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2016 № спростовується наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що контролюючий орган не мав правових підстав для застосування до позивача штрафу з підстав, визначених у пункті 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Отже, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 27.09.2018 № та № є протиправними та підлягають скасуванню, а адміністративний позов задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.12.2018 № 756.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню йому за рахунок асигнувань відповідача.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139,143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби у Київській області від 27.09.2018 № та № .

Стягнути на користь Комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» (ідентифікаційний код 20598264, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Івана Мазепи, 33) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а) судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.