Справа № 805/220/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2019 року

Київ

справа №805/220/17-а

адміністративне провадження №К/9901/31121/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «СОДА»
на постановуДонецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року (суддя А.Б. Христофоров)
та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року (колегія у складі суддів: А.А. Блохін, Т.Г. Гаврищук, М.Г. Сухарьок)
у справі №805/220/17-а
за позовомСлов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «СОДА»
простягнення податкового боргу в сумі 155802,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «СОДА» (далі - ТОВ «СІС «СПІЛКА») податковий борг в сумі 155802,06 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не сплатив самостійно узгоджені грошові зобов'язання з земельного податку та орендної плати за земельну ділянку у встановлений законом строк, у зв'язку з чим в нього утворився податковий борг, що підлягає стягненню з рахунків відповідача у банку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «СІС «СОДА» кошти з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу у розмірі 155802 грн. 06 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що відповідач узгодив податкове зобов'язання з земельного податку та орендної плати за земельну ділянку, тому мав обов'язок сплатити його у встановлений законом строк. Несплачене відповідачем у встановлений законом строк податкове зобов'язання є податковим боргом, тому має бути стягнений з розрахункових рахунків відповідача в банках.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи, а також наголошує на тому, що судом першої та апеляційної інстанцій не були враховані приписи статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», згідно якої під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ТОВ «СІС «СОДА» пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації 08 серпня 2000 року, номер запису 0000960, зазначене вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

23 серпня 2000 року взятий на облік платником податків до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, сума пред'явлена позивачем до стягнення з відповідача станом на 12 грудня 2016 року у розмірі 155802,06 грн., включає суму податкового боргу:

з основного платежу з земельного податку з юридичних осіб у сумі 78277,80 грн., який утворився внаслідок: несплати самостійно визначених сум податкового зобов'язання відповідно до податкової декларації з плати за землю № від 17 лютого 2016 року;

з основного платежу орендної плати з юридичних осіб у сумі 77524,26 грн., який утворився внаслідок: несплати самостійно визначених сум податкового зобов'язання відповідно до податкової декларації з плати за землю № від 22 лютого 2016 року.

З метою погашення податкового боргу Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області сформована та направлена на адресу відповідача податкова вимога форми Ю № 1052-25 від 22 липня 2014 року.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі Закон № 1669) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Згідно пп. 16.1.4. п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок, в силу вимог п. 46.1 ст. Податкового кодексу України, це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пп. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України).

Податкове зобов'язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній до 8 червня 2016 року) під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За змістом статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» були затверджені Переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких внесено м. Слов'янськ (Слов'янська міська рада) (пп. 23 пункту 1).

Верховний Суд приходить до висновку, що оскільки Закон № 1669-VII є спеціальним законом у спірних правовідносинах, тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Поруч з цим, згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак положення цього Закону підлягають застосуванню у межах спірних відносин виходячи із положень податкового принципу презумпції правомірності рішень платника податку закріпленого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та пункту 56.21 статті 56 цього кодексу.

Окрім того слід відзначити, що статтею 6 Закону №1669, яка має пряму дію, не вимагається додаткове отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин. Дійсно сертифікат Торгово-промислової палати України є доказом, що підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від учасника подій. Проте у даній справі дані обставини не підлягають підтвердженню таким сертифікатом, в силу вимог статті 6 Закону № 1669-VII та Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого внесено м. Слов'янськ.

Відтак, згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою зокрема для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Заявлена до стягнення податкова заборгованість з земельного податку з юридичних осіб та з орендної плати за землю з юридичних осіб у сумі 155802,06 грн., виникла у м. Слов'янськ у зв'язку з несплатою узгоджених податкових зобов'язань на підставі податкових декларацій з плати за землю №. від 17 лютого 2016 року, № від 22 лютого 2016 року. Відтак, податковий борг за вказаними зобов'язаннями виник у період проведення антитерористичної операції на території м. Слов'янськ.

Отже, відсутність обов'язку сплати податкового зобов'язання виключає утворення податкового боргу.

За таких обставин, Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач звільняється від виконання своїх обов'язків щодо сплати податкового боргу орендної плати за землю, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати у розмірі 155802,06 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 349, статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення, не передаючи справи на новий розгляд. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Слов'янська індустріальна спілка «СОДА» задовольнити.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі № 805/220/17-а скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області відмовити.

4. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду