Справа № 120/4479/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 березня 2019 р. Справа № 120/4479/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко А.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Матюшка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

до: 11 прикордонного загону Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України (адреса: вул. Марата, 16, м. Краматорськ, Донецька область, 84313)

про: визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до 11 прикордонного загону Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В позовній заяві позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України №314-ос від 07.11.2018 року в частині звільнення з військової служби за підпунктом "ж" (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" прапорщика ОСОБА_3, інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби "Мар'їнка" II категорії оперативно-бойової прикордонної комендатури "Курахівка".

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України №319-ос від 12.11.2018 року в частині виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_3, інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби "Мар'їнка" II категорії оперативно-бойової прикордонної комендатури "Курахівка".

- поновити ОСОБА_3 на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби "Мар'їнка" II категорії оперативно-бойової прикордонної комендатури "Курахівка" з 12.11.2018 року.

- зобов'язати начальника 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке він недоотримав внаслідок звільнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що видаючи оскаржувані накази, відповідач вийшов за межі своїх повноважень та приписів визначених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Положенням про проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України, Кодексом законів про працю України, не врахувавши його військове звання, рівень освіти, професійні навички та здібності, високий професіоналізм та участь в антитерористичній операції та Операції об'єднаних сил, бажання і надалі проходити військову службу, чим порушив його права.

Крім того, вказав, що відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства України щодо строку повідомлення позивача про наступне звільнення з військової служби. Також, на думку позивача в оскаржуваних наказах № 314-ос від 07.11.2018 року та № 319-ОС від 12.11.2018 року не вказано у зв'язку із систематичним невиконанням яких саме умов (обов'язків) контракту проводиться звільнення позивача з військової служби.

Відтак, позивач вважає, що наявність двох фактів його притягнення до адміністративної відповідальності протягом 20 днів, у співставленні з бездоганним виконання останнім службових обов'язків протягом 12 років проходження військової служби (жодного разу не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності), не є безумовною ознакою систематичного невиконання умов контракту. З огляду на викладене, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання. Крім того, відповідачу надано строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

08.01.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано на безпідставність позовних вимог. Зокрема відповідач вказав, що згідно умов контракту про проходження військової служби у Державній прикордонній службі України позивачем були взяті на себе зобов'язання, а саме: проходити військову службу у Державній прикордонній службі України протягом строку дії контракту на умовах, установлених законами та іншими нормативно - правовими актами України, що регулюють порядок проходження військової служби, та цього Контракту, сумлінно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів та начальників, службові обов'язки, добре володіти довіреною технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом.

Так, відносно позивача видано наказ начальника Краматорського прикордонного загону 314-ос від 07.11.2018 року, про звільнення позивача з військової служби у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем на підставі п.п. "ж" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" та п. 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, що затверджене Указом Президента України від 29.12.2009 року № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009).

Відповідно до п. 284 Положення № 1115/2009 військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов'язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.

Відповідач вважає, що позивач порушив умови проходження військової служби, а саме: протягом проходження військової служби в Краматорському прикордонному загоні два рази притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема: 19.09.2018 року постановою Селидівського міського суду Донецької області по справі №242/4895/18 позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та 08.10.2018 року постановою Мар'їнського районного суду Донецької області по справі №237/4758/18 позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст.172-18 КУпАП.

З огляду на викладене, відповідно до вимог п. 284 Положення № 1115/2009 начальником Краматорського прикордонного загону у межах наданих повноважень, враховуючи несення військової служби у зоні проведення Операції об'єднаних сил, прийнято рішення про звільнення позивача з військової служби у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Крім того, відповідач наголосив, що застосування у спірних правовідносин аналогії законодавства, а саме норм КЗпП України щодо повідомлення позивача про наступне звільнення є не припустимим.

Таким чином, представник позивача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки, на його думку, керівництво прикордонного загону діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу", Законом України "Про Державну прикордонну службу України" та Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Крім того, наголосив, що при прийнятті оскаржуваних наказів, позивач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу № 116-ос від 28.03.2014 року ОСОБА_3 зараховано у списки особового складу Державної прикордонної служби України та призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби категорії - водія відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Чаплинка» ІІ категорії (тип Б), ВОС-108975Р-037, 5 тарифний розряд.

Згідно з витягом з наказу № 118-ос від 31.03.2014 року призначено молодшого сержанта ОСОБА_3 на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - дозимериста відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Чаплинка» ІІ категорії, ВОС-108934Р-084, 5 тарифний розряд, звільнивши з посади молодшого інспектора прикордонної служби категорії - водія відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Чаплинка» ІІ категорії (тип Б).

Відповідно до витягу з наказу № 166-ос від 28.04.2014 року молодшого сержанта ОСОБА_3 виключено із списків особового складу загону, для подальшого проходження військової служби у розпорядженні начальника 79 прикордонного загону (І категорії) Азово-Черноморського регіонального управління (І категорії).

Згідно з витягом з наказу начальника 79 прикордонного загону Азово-Черноморського регіонального управління Державної прикордонної служби № 25-ос від 29.04.2014 року молодшого сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду дозимериста відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Червоний Чабан» ІІ категорії (тип Б) ВОС-108934Р-084.

Відповідно до витягу з наказу № 317-ос від 21.07.2015 року сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Червоний Чабан» І категорії (тип Б).

Згідно з витягом з наказу № 651-ос від 17.12.2015 року сержанта ОСОБА_3 виключено із списків особового складу загону, який вибуває для подальшого проходження служби до 24 прикордонного загону.

Відповідно до витягу з наказу начальника Могилів-Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 533-ос від 21.12.2015 року сержанта ОСОБА_3 зараховано до особового складу.

Згідно Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, яка видана старшині ОСОБА_3 про те, що він дійсно в період з 01.02.2018 року по 30.04.2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Довідкою про участь особи у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, яка видана старшині ОСОБА_3 підтверджується те, що він дійсно в період з 01.05.2018 року по 05.06.2018 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення.

За період проходження військової служби ОСОБА_3 притягувався дисциплінарної відповідальності.

Разом з цим, постановою Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.2018 року ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 22.10.2018 року.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 08.10.2018 року ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 01.10.2018 року.

Відповідно до подання начальника відділу прикордонної служби «Мар'їнка» ІІ категорії (місце дислокації н.п. Гостре) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Курахівка» від 06.11.2018 року прапорщика ОСОБА_3 запропоновано звільнити в запас у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Наказом начальника 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 314-ОС від 07.11.2018 року прапорщика ОСОБА_3, інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Мар'їнка» було звільнено з військової служби згідно підпункту «ж» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» у запас.

Підставою для видачі вказаного наказу слугувало подання до звільнення від 06.11.2018 року, протокол засідання атестаційної комісії від 25.10.2018 року №30 та аркуш попередження від 25.10.2018 року.

Наказом начальника 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 319-ОС від 12.11.2018 року прапорщика ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення, без права носіння військової форми одягу.

Представник позивача відмітив, що підставою для звільнення позивача слугувало подання до звільнення з військової служби у запас, де викладено мотиви, а саме притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на рішення судів яких не існує, а тому відповідно були відсутні підстави для дострокового звільнення.

Не погоджуючись із наказами, якими його звільнено із військової служби, вважаючи їх протиправними, з метою їх скасування, поновлення на посаді та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2, 6 статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Спірні відносини врегульовані Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов'язок і військову службу» (далі - Закон № 2232), Законом України від 03.04.2004 № 661-IV «Про державну прикордонну службу України» (далі - Закон № 661), Законом України від 23.04.1999 № 551-IV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут), Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2005 №111, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2005 за №261/10541та іншими нормативно-правовими актами.

Предметом спору, що розглядається, є законність звільнення позивача через вчинення дисциплінарних проступків. За таких обставин, основними питаннями, які вирішує суд при ухваленні цього рішення, є такі: чи дійсно мали місце вчинки, за які позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, чи відповідає застосований вид відповідальності таким вчинкам, чи мало місце систематичне невиконання умов контракту та чи діяв відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів на підставі, в межах в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону № 661 передбачено, що основними функціями Державної прикордонної служби України є охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення та інші.

Відповідно до частини другої статті 33 цього ж Закону за протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов'язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Водночас підстави припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби наведені у статті 26 Закону № 2232-XII та згідно з частиною 5 цієї статті однією з підстав припинення контракту є систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем (підпункт «ж» пункт 2 частина 5).

Судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту «ж» пункту 2 частини 5 статті 26 вказаного Закону, відповідно до якого контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Порядок проходження військової служби, права та обов'язки військовослужбовців визначаються Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі - Положення №1115/2009).

Відповідно до пункту 284 Положення № 1115/2009, військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов'язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.

Під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти, що система має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. Військовослужбовця може бути звільнено лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання ним своїх обов'язків, визначених контрактом або за порушення дисципліни.

Отже, наявність у військовослужбовця двох або більше дисциплінарних стягнень, накладених на нього протягом року за різні за змістом і суттю проступки, є підставою для звільнення його з військової служби у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до преамбули Дисциплінарного статуту, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України.

Статтями 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов'язків військової служби.

Частиною 3 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 45 цього Статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

В силу приписів ст. 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Отже, з наведених норм вбачається, що притягнення військовослужбовця Державної прикордонної служби України до дисциплінарної відповідальності може мати місце лише у випадку невиконання (неналежного виконання) ним своїх службових обов'язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку.

Відповідно до вимог статей 83-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

З матеріалів адміністративної справи слідує, що наказом начальника 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 314-ОС від 07.11.2018 року прапорщика ОСОБА_3, інспектора прикордонної служби 2 категорії - інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Мар'їнка» було звільнено з військової служби згідно підпункту «ж» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» у запас.

Наказом начальника 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 319-ОС від 12.11.2018 року прапорщика ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення, без права носіння військової форми одягу.

Підставою для видачі вказаного наказу слугувало подання до звільнення від 06.11.2018 року, протокол засідання атестаційної комісії від 25.10.2018 року №30 та аркуш попередження від 25.10.2018 року.

Подання начальника відділу прикордонної служби «Мар'їнка» ІІ категорії (місце дислокації н.п. Гостре) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Курахівка» від 06.11.2018 року було внесено особу прапорщика ОСОБА_3 до звільнення в запас у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Судом також досліджено подання про звільнення від 06.11.2018 року та встановлено, що особливими мотивами та підставами при достроковому звільненні стали факт винесення Селидівським міським судом Донецької області постанови від 19.09.2018 року, якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та постанови Селидівського міського суду Донецької області від 08.10.2018 року, якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Однак, до матеріалів справи було додано постанову Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.2018 року, якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-20 КУпАП та постанову Мар'їнського районного суду Донецької області від 08.10.2018 року, за якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Водночас, у поданні помилково не зазначено постанову Мар'їнського районного суду Донецької області від 08.10.2018 року, а вказано постанову Селидівського міського суду Донецької області від 08.10.2018 року, за якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні військового адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

Таким чином, позивача звільнено через систематичне невиконання умов контракту, відповідно до якого, останній взяв на себе зобов'язання сумлінно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, службові обов'язки, тощо.

Визначення терміну "систематичне невиконання умов контракту" не наведено у жодному нормативно-правовому акті. Суд вважає, що визначаючи поняття "системне невиконання умов контракту" слід виходити з положень спеціального законодавства з питань проходження військової служби, де система має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.

Зокрема, судом встановлено, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності два рази протягом останніх 12 місяців до дня звільнення.

Суд зауважує, що начальник 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України, при прийнятті рішення про звільнення військовослужбовця з підстав систематичного невиконання ним умов контракту, не повинен брати до уваги наявність чи відсутність негативних наслідків, термін проходження служби, рівень знань, тощо, оскільки наявність факту систематичного притягнення позивача до адміністративної відповідальності (2 і більше разів протягом 12 місяців) є достатньою та самостійною підставою для звільнення позивача через систематичне невиконання умов контракту.

Щодо позовної вимоги в частині скасування наказу начальника 11 прикордонного загону Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.11.2018 № 319-ОС, то суд зазначає наступне, що така є похідною від вимоги про скасування наказу № 314-ос від 07.11.2018 року, а тому задоволенню не підлягає.

Відтак, в ході розгляду справи судом не встановлено, а позивачем не надано доказів щодо підтвердження протиправності оскаржуваних наказів начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Виходячи з наведених обставин у сукупності, суд вважає, що в даному випадку були наявні достатні умови для звільнення позивача із військової служби згідно підпункту "ж" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", а тому спірні накази відповідача є правомірними.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність прийняття оскаржуваних наказів, тому позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про поновлення його на попередній посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, вони задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від перших вимог, у задоволенні яких судом було відмовлено.

Всі інші твердження позивача та його представника, з врахуванням вищенаведених обставин, не спростовують висновків суду, зроблених в ході судового розгляду справи та не впливають на вирішення спірних правовідносин.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач, в силу вимог Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1)

Відповідач: 11 прикордонний загін Донецько - Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України (вул. Марата, 16, м. Краматорськ, Донецька область, 84313)

Повний текст рішення суду виготовлено: 18.03.2019 року

Суддя Чернюк Алла Юріївна