Справа № 826/13826/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 березня 2019 року № 826/13826/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провизнання незаконним та скасування наказу
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив визнати незаконним та скасувати:

- наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 26.06.2018 року №174 "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та готовність об'єкта до експлуатації".

Заявлені вимоги мотивовані тим, що оскаржуваним наказом відповідача було вирішено, зокрема: скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт "Реконструкція приміщень №2 по АДРЕСА_1" від 03.04.2017 року №ІУ 01, замовник - фізична особа-підприємець ОСОБА_1; скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструкція приміщень №2 по АДРЕСА_1" від 17.04.2014 року №ІУ 14, замовник - фізична особа-підприємець ОСОБА_1

При цьому, за твердженням позивача на момент прийняття зазначеного наказу у відповідача були відсутні підстави для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а також при виконанні функцій управління у сфері містобудівної діяльності останній діяв не у спосіб, що передбачений статтею 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, означений наказ відповідача, за переконанням позивача, є таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує його права та законні інтереси.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до попереднього судового розгляду.

У підготовчому засіданні 15 листопада 2018 року закрито стадію підготовчого судового розгляду та призначено справу до розгляду по суті в цьому ж засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, у тому числі з мотивів, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Суд, враховуючи думку сторін та заявлене клопотання, подальший розгляд справи ухвалив завершити в порядку письмового провадження.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014 року індексний номер 21314165 позивач, ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) є власником нежитлового приміщення загальною площею 234 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 приміщення 2. Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2014 року №21314471.

Згідно технічного паспорту ТОВ "ТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ" від 01.04.2014 року (інвентаризаційна справа №19-26-2014), останній виготовлено на громадський будинок з торговим призначенням за вищевказаною адресою.

Згідно декларації про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію приміщень №2, за адресою: АДРЕСА_1, остання була зареєстрована Відділом методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України 03.04.2014 року за №ІУ 01.

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а саме "Реконструкція приміщень № 2 по АДРЕСА_1", остання також була зареєстрована Відділом методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України 17.04.2014 року за №ІУ 14.

У відповідності до листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - Департамент) від 26.06.2018 року №073-5992 позивача повідомлялось про те, що Департаментом видано наказ від 26.06.2018 року №174 яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт "Реконструкція приміщень № 2 по АДРЕСА_1" від 03.04.2017 року №ІУ 01 та реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструкція приміщень № 2 по АДРЕСА_1" від 17.04.2014 року №ІУ 14.

Зі змісту вказаного наказу Департаменту від 26.06.2018 року №174 убачається, що останній винесено відповідно до частини другої статті 39№ Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", підпункту 5 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності" від 17.01.2017 року №1817-VIII та на підставі листа Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 31.05.2018 року №062/14-66533 (И-2018) (вх. № 073/4207 від 01.06.2018 року), листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 01.06.2018 року №10/26-9/0106/02/2 (вх. №073/4270 від 05.06.2018 року).

Так, частиною другою статті 39№ Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

У той же час, відповідно до підпункту 5 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності" зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

У позовній заяві позивач зазначає, що жодних матеріалів, які стали підставою для прийняття наказу від 26.06.2018 року №174 до вказаного листа додано не було.

Так, у відповідь на адвокатський запит Департамент своїм листом від 02.08.2018 року №073-7318 надав копії листів, зазначених у наказі від 26.06.2018 року №174, та які були підставою для прийняття оскаржуваного наказу. Попри це, позивач наголосив, що останні не містять інформації про факт подання недостовірних даних під час проведення реєстрації скасованих декларацій, оскільки відповідними структурами перевірка цих фактів не здійснювалася.

Зокрема, Департамент у своєму листі від 01.06.2018 року №10/26-9/0106/02/2 зазначив, що не проводив перевірок дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та не складав матеріалів перевірок на об'єкті будівництва позивача.

Листом від 31.05.2018 року №062/14-6533 Комунальне підприємство Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" (надалі - Бюро) надало відповідачу План за поверхами на будівлю №3-Б літера "А" по АДРЕСА_1 із журналом внутрішніх обмірів та зазначило, що Бюро не відомо чи проводилась технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна за адресою, зазначеною в запиті, іншими суб'єктами господарювання, а тому інформація, яка зберігається в Бюро може бути не достовірною та не актуальною.

Таким чином, позивач зауважив, що оскільки відповідними положеннями частини другої статті 39№ Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", які кореспондуються з приписами підпункту 5 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності", передбачено, що єдиною підставою для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації є виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, то відповідний наказ Департаменту від 26.06.2018 року №174 є необґрунтованим та протиправним, оскільки зі змісту декларацій про початок виконання будівельних робіт від 03.04.2018 року №ІУ 01 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 17.04.2014 року №ІУ 14 виходить, що останні містять всі відомості, які передбачені діючим законодавством України для такого роду документів, а отже вказана у цих деклараціях інформація є достовірною, що в свою чергу не спростовано відповідачем. В той же час, як зазначено позивачем, у оскаржуваному наказі Департаменту від 26.06.2018 року №174 та вказаних вище листах Департаменту і Бюро, на підставі яких було прийнято даний наказ, відсутні відомості, які б свідчили про внесення до декларацій недостовірних відомостей.

Разом з тим, посилаючись на відповідні норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про архітектурну діяльність", Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 (Порядок №553), виходячи з їх системного аналізу, позивачем зазначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Натомість, відповідач не складав акт перевірки, протокол і припис за фактом виявлених порушень.

Всупереч вказаним положенням, не провів позапланову перевірку на об'єкті будівництва позивача, не ознайомився з проектною документацією, а обмежився листами Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві та Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації", з яких дійшов висновку про недостовірність відомостей, внесених до відповідних декларацій.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем не проводилась перевірка в порядку, встановленому вище зазначеними нормативними актами, а отримані позивачем від відповідача документи, що стали підставою для скасування відповідних декларацій не містять інформації про факт подання недостовірних даних в них, позивачем зроблено висновок, що не можна вважати обґрунтованим встановлення відповідачем відповідних порушень містобудівного законодавства, отже і наказ від 26.06.2018 року №174 останнього, в зв'язку із недотриманням законної процедури будівельного контролю, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Як убачається з листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 01.06.2018 року №10/26-9/0106/02/2 у відповідь на звернення щодо надання копій матеріалів перевірок дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та інформації стосовно наявності документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкту до 03.04.2014 року по АДРЕСА_1 нежитлове приміщення (в літ. "А"), приміщення 2 у Дніпровському районі м. Києва, останній повідомив, що не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, які б надавали право на виконання будівельних та підготовчих робіт за вказаною адресою та документів, що свідчать про прийняття об'єкту в експлуатацію.

Також, вказаним листом цей Департамент додатково інформував, що не проводив перевірок дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності та не складав матеріалів перевірок на об'єкті будівництва за вищевказаною адресою.

Зокрема, у раніше згаданому листі Комунальне підприємство Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" зазначало, що відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2012 року №658 технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна можуть проводити не лише Бюро, але й інші суб'єкти господарювання. Проте порядку передачі інвентаризаційних справ до єдиного місця зберігання на сьогодні не розроблено.

Зазначаючи про помилковість та необґрунтованість твердження позивача щодо неправомірності наказу Департаменту від 26.06.2018 року №174 "Про скасування реєстрації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації" відповідач у своєму відзиві зазначив зокрема наступне.

Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 (у редакції, що діяли на час реєстрації декларацій позивача), було запроваджено декларативній принцип оформлення замовником документів, які надають право виконувати будівельні роботи на об'єктах будівництва I-III категорії складності та підтверджують готовність таких об'єктів до експлуатації. Вказаний принцип полягав у тому, що відповідальність за достовірність даних, зазначених замовником у декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, покладалась на замовника, а функції органу державного архітектурно-будівельного контролю на етапі подання таких документів зведено до перевірки повноти даних, вказаних замовником будівництва у відповідному документів декларативного характеру.

Відповідач наголосив, що для реєстрації декларацій за декларативним принципом подання замовником будівництва інших документів, окрім двох примірників заповненої декларації відповідної форми законодавством не передбачено.

Так, згідно зі статтею 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, на підставі звернення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.05.2018 року №064-3161 та на підставі наказу Департаменту від 21.05.2018 року №330, Департаментом розпочато проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва: по АДРЕСА_1) приміщення 2 у Дніпровському районі м. Києва.

Під час виїзду на місце посадовою особою Департаменту замовник будівництва - ФОП ОСОБА_1, був відсутнім, провести перевірку не вбачалось за можливе, оскільки відповідно до пункту 9 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Враховуючи зазначене, Департамент направив листа від 23.05.2018 року №073-4686 на адресу ФОП ОСОБА_1 щодо прибуття до Департаменту з необхідними для проведення перевірки документами.

Оскільки на призначену дату ФОП ОСОБА_1 до Департаменту не прибув, документи не надав, то відповідно до підпункту 8 пункту 11 Порядку №553, Департамент звернувся з запитом від 23.05.2018 року №073-4699 до Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" з метою надання інформації стосовно нежитлового приміщення (в літ. "А") по АДРЕСА_1, приміщення 2 у Дніпровському районі м. Києва та з листом від 23.05.2018 року №073-4678 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві стосовно надання копій документів та інформації щодо об'єкта будівництва за вказаною адресою.

У відповідності до вже наведеного раніше листа Бюро від 31.05.2018 року №062/14-6533 (И-2018), згідно наданих копій матеріалів інвентаризаційної справи об'єкта нерухомого майна на АДРЕСА_1 у Дніпровському районі м. Києва, план за поверхами на будівлю літ. "А" на АДРЕСА_1 приміщення 2, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації від 19.03.2009 року, містив наступні відомості: об'єкт не прийнятий в експлуатацію; дозвільна документація на будівництво в БТІ не подана; документи про відведення земельної ділянки в БТІ не подані.

У той же час, згідно листа Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві від 01.06.2018 року №10/26-9/0106/02/2, останній не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, які б надавали право на виконання будівельних та підготовчих робіт за вказаною вище адресою та документів, що свідчать про прийняття об'єкту в експлуатацію.

Оскільки згідно з пунктом 3.21 ДБН А.2.2.3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг, відповідачем зроблено висновок, що вказаний об'єкт нерухомого майна позивача не підлягає реконструкції, тому що не прийнятий в експлуатацію у визначеному законодавством порядку.

Відповідно, посилаючись на статтю 376 Цивільного кодексу України, частину другу статті 39№ Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також підпункт 5 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності", відповідач стосовно недостовірності даних, зазначених у поданих деклараціях, зазначив, що жодною правовою нормою не регламентовано порядок виявлення органом архітектурно-будівельного контролю такого факту і його обов'язку проводити перевірку, якщо недостовірність даних, зазначених у деклараціях, є очевидною, а також виявленою не за результатом перевірки, а в процесі.

При цьому, відповідач наголосив, що даною статтею Закону передбачено, що достатньою та необхідною правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт є встановлення факту наведення у ній замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

В підтвердження такої позиції, відповідач послався на правову позицію, викладену в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 року по справі №826/8108/17, постанові від 27.06.2018 року №826/9275/17 та в постанові від 06.09.2018 року №826/12155/17.

Зазначаючи про відповідні приписи статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідач вказав, що позивачем, ФОП ОСОБА_1 було порушено визначений законодавством порядок виконання будівельних робіт, а саме право власності зареєстровано на об'єкт самочинного будівництва, не зважаючи на те, що органи державного архітектурно-будівельного контролю не видавали, не реєстрували документів дозвільного та декларативного характеру, які дають право виконувати будівельні роботи та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт - нежитлове приміщення (в літ. "А"), на АДРЕСА_1, приміщення 2 у Дніпровському районі м. Києва, загальною площею 234 кв.м.

Враховуючи викладене, за твердженням відповідача Департамент при винесенні оскаржуваного у даній справі наказу діяв на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Також, відповідач звернув увагу суду, що позовна заява подана фізичною особою ОСОБА_1, а відповідно до наведених декларацій, замовником будівництва є фізична особа-підприємець ОСОБА_1

Як убачається з листа Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.05.2018 року №064-3161, з наданих позивачем матеріалів було з'ясовано, що технічний паспорт, який виготовлений 01.04.2014 року, містить відомості про те, що нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 приміщення 2 станом на день виготовлення технічного паспорту (01.04.2014 року) не введений в експлуатацію. Відомості про прийняття в експлуатацію містяться лише з 17.04.2014 року (дата реєстрації ДАБІ України декларації).

Оскільки позивачем зазначалось, що вказана будівля була ним придбана у 1993 році та реконструйована у 2014 році, про що свідчать зареєстровані ДАБІ України декларації, з метою отримання підтвердження вказаної інформації КП "Київблагоустрій" звернулось до ОСОБА_1 із листом в якому вказувало про надання документів, що підтверджують виникнення речових прав на відповідне нерухоме майно, однак станом на 25.04.2018 року відповіді отримано не було, а документи - не надані.

Посилаючись на пункт 9 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 (в редакції станом на 03.04.2014 року), Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зазначав, що замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації, а отже існувала вірогідність, що позивачем вказані недостовірні дані у Декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої ДАБІ України 03.04.2014 року №ІУ 01.

У відповідності до змісту рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2019 року у справі №826/11095/17, за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи - Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання протиправним та скасування: рішення комісії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що оформлене протоколом від 20.07.2017 року №82 в частині вжиття заходів щодо демонтажу споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 2, що належить ОСОБА_1; рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що оформлене протоколом від 20.07.2017 року №82 в частині надання доручення КП "Київблагоустрій" здійснити демонтаж нежитлового приміщення (в літ. А) площею 234 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 приміщення 2, що належить ОСОБА_1; доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.07.2017 року №064/7613 видане КП "Київблагоустрій", що стосується вжиття заходів шляхом демонтажу нежитлового приміщення (в літ. А) площею 234 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 приміщення 2, що належить ОСОБА_1; визнання протиправними дій Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо здійснення демонтажу нежитлового приміщення (в літ. А) площею 234 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 приміщення 2 та належить ОСОБА_1, відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд виходив, у тому числі з того, що в матеріалах справи були відсутні документи на реконструкцію на спірний об'єкт за адресою: приміщення № 2 по АДРЕСА_1 відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, станом на час розгляду вказаної справи, матеріалами справи було підтверджено, що відповідні правовстановлюючі документи на спірний об'єкт відсутні.

Ініціювання проведення позапланової перевірки об'єкта позивача підтверджується наданим наказом Департаменту від 21.05.2018 року №330, згідно якого Управлінню контролю за будівництвом Департаменту було наказано, зокрема, здійснити проведення позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті: "Нежитлове приміщення (в літ. "А") по АДРЕСА_1, приміщення 2 у Дніпровському районі м. Києва", на що було видано відповідне направлення від 23.05.2018 року.

Також, запити на надання відповідної інформації підтверджуються листами відповідача від 23.05.2018 року №073-4686, від 23.05.2018 року №073-4699, від 23.05.2018 року №073-4678.

Попри це, у відповіді на відзив позивач вказав, що зазначена відповідачем позапланова перевірка проводилась із значними порушеннями порядку проведення перевірок, зокрема всупереч вимогам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядку №553, оскільки не було складено відповідного акту за результатами перевірки, протоколу і припису за фактом виявлених порушень та не надано позивачу часу на усунення порушень вимог законодавства, а також всупереч встановленим вимогам відповідач не провів позапланову перевірку на об'єкті будівництва позивача та не ознайомився з проектною документацією.

Направлення на проведення позапланового заходу від 23.05.2018 року, за твердженням позивача не вручалось та не направлялось, а відповідні листи, зокрема лист Департаменту про проведення перевірки та необхідності надання документів від 23.05.2018 року надійшов тільки після отримання наказу Департаменту від 26.06.2018 року №174, що унеможливило подання відповідних документів.

Таким чином, посилаючись, у тому числі, на практику Європейського суду з прав людини щодо правової позиції відносно належного урядування, яка стосується встановленого порядку здійснення повноважень органами держави, позивач вказав, що відповідач діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством, а отже не можна вважати обґрунтованим встановлення ним відповідних порушень містобудівного законодавства та прийняття оскаржуваних рішень.

Щодо твердження відповідача про те, що об'єкт позивача є самочинним будівництвом, позивач зазначив, що відповідачем не встановлено факту, чи була відповідна будівля зведена з порушенням будівельних норм і правил, а отже не було здійснено жодних дій, що могли б встановити такі обставини. Натомість, реєстраційним посвідченням від 26.03.2009 року №027835, зареєстрованим КП КИР "КМБТІ" підтверджується право власності позивача на відповідний об'єкт, а отже останній не може вважатися об'єктом самочинного будівництва.

Стосовно того, що позовна заява подана фізичною особою ОСОБА_1, позивач послався на висновок Великої Палати Верховного Суду України у пункті 44 постанови від 20.06.2018 року по справі №216/181/16-ц, згідно з якою фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи.

Разом з тим, ознайомившись з відзивом представника позивача на заперечення Департаменту на адміністративний позов по справі, відповідач у своєму запереченні вкотре зазначив, що відповідну позапланову перевірку об'єкта позивача було розпочато у відповідності зі статтею 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку №553, а оскільки під час виїзду на місце посадовою особою Департаменту замовник будівництва ФОП ОСОБА_1 був відсутнім, провести її не вбачалось за можливе.

Відносно твердження позивача про не підтвердження даного факту, відповідач зауважив, що законодавством не передбачено обов'язку ведення посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю журналів виїзду на об'єкт будівництва, а також складання актів, підтверджуючих відсутність уповноважених осіб на об'єкті будівництва під час таких виїздів.

Також, щодо інформації, яка встановлена в результаті отриманих та наведених вище запитів відповідача, останній зазначив, що у відповідності до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 року у справі №826/17907/17, законодавством не передбачено, що встановлення фактів наведення замовниками недостовірних даних у декларації відбувається виключно за результатами здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, а не в процесі їх проведення.

Однак, у поясненнях по суті позову, представник позивача звертає увагу суду на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених зокрема у постанові від 02.10.2018 року по справі №465/1461/16-а.

Так, у вказаній постанові колегією суддів відносно положення статті 41 Закону №3038-VI та Порядку №553 зазначено, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватись лише під час виконання відповідними суб'єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об'єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв'язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об'єкту.

Водночас, на думку колегії суддів після реєстрації права власності на збудований об'єкт нерухомості та на підставі зареєстрованої декларації про готовність об'єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об'єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об'єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, представником позивача зроблено висновок, що на момент скасування відповідачем вказаних раніше декларацій позивача, на відповідну будівлю вже було зареєстровано право власності, що не дає підстави стверджувати про її самочинність, а відтак і не може визнаватись законною перевірка, що проводилась відповідачем.

Також, вкотре зазначаючи про допущені відповідачем порушення під час проведення перевірки об'єкта позивача, у наданих поясненнях процитовано наступні висновків колегії суддів Верховного Суду у постанові від 14.03.2018 року №814/1914/16:

"33. Суди звернули увагу також на те, що при виконанні функцій управління у сфері містобудівної діяльності відповідач діяв не у спосіб, що передбачений ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

34. Так, ч.7 даної статті встановлює, що Декларацію про початок виконання будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

35. Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

36. Серед підстав для проведення позапланової перевірки пункт 6 зазначеного Порядку визначає необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у Декларації про початок виконання будівельних робіт, а також виявлення факту самочинного будівництва об'єкта.

37. Згідно п. 16 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

38. Натомість відповідач не складав акт перевірки, протокол і припис за фактом виявлених порушень.

39. Суди зазначили, що всупереч вказаним положенням відповідач не провів позапланову перевірку на об'єкті будівництва позивача, не ознайомився з проектною документацією, а обмежився листом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, з якого дійшов висновку про відсутність належно затвердженого проекту на об'єкт будівництва, що є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

40. Приймаючи до уваги, що відповідач не проводив перевірку в порядку, встановленому вище зазначеними нормативними актами, не можна вважати, обґрунтованим встановлення ним порушень містобудівного законодавства.

41. З огляду на викладене вище, суди дійшли висновку, що відповідач всупереч ст. 19 Конституції України та норм містобудівного законодавства, при прийнятті оскаржуваних рішення та наказу діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законами України."

З урахуванням викладеного, у наданих представником позивача поясненнях по суті позову вкотре зазначено про порушення відповідачем вимог законодавства під час проведення перевірки, саме не складення акту перевірки, приписів та дотримання вимог щодо порядку її проведення, а також не доведено фактів направлення позивачу відповідних листів щодо неї.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (надалі - Закон №3038-VI).

Відповідно до абзацу п'ятого частини першої статті 4 Закону №3038-VI об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Згідно частини другої статті 4 Закону №3038-VI cуб'єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

За приписами частини першої статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб'єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно підпунктів 1, 2 та 3 пункту 2 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень (пункт 3 Порядку №553).

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю мають службові посвідчення встановленого зразка, форма якого затверджується Мінрегіоном, а також особистий штамп із зазначенням номера і найменування органу державного архітектурно-будівельного контролю, який вони представляють (пункт 4 Порядку №553).

Згідно приписів пункту 5 та пункту 7 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Згідно пункту 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки визначені частиною четвертою статті 41 Закону №3038-VI, положення якої також кореспондуються з пунктом 11 Порядку №553, зокрема, передбачено право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію; здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо- та відеотехніки.

У відповідності до пункту 12 Порядку №553 посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані: у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб'єктами господарювання та фізичними особами; ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; за письмовим зверненням суб'єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

За приписами пунктів 13 та 14 Порядку №553 суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт.

Відповідно до пунктів 16-23 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб'єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб'єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Органи державного архітектурно-будівельного контролю ведуть облік справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та контролюють виконання приписів і постанов про накладення штрафів.

Так, як вже неодноразово зазначено вище, позивач стверджував, що відповідачем не дотримано вищенаведених приписів Порядку №553, оскільки позивач не був попереджений про проведення перевірки, акт, за її результатами не складався, позивач не ознайомлювався з ним, не мав можливості надавати свої пояснення та/або заперечення на нього, надавати відповідні документи та матеріали для належного та повного розгляду справи та задля винесення обґрунтованої постанови відповідачем, у тому числі позивач був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду справи за результатами перевірки. Також, позивачеві не надано відповідного акту перевірки та можливих приписів.

Разом з тим, позивач додатково зазначив, що зі змісту матеріалів справи випливає, що відповідачем після реєстрації відповідних декларацій позивача, фактично було проведено перевірку достовірності даних, наведених в них, але оскільки відповідач не повідомив позивача про питання, які підлягали перевірці, на думку позивача вказане свідчить про відсутність підстав для проведення відповідачем перевірки позивача.

Отже, підсумовуючи, убачається, що рішенням від 21.05.2018 року №330 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наказано Управлінню контролю за будівництвом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) здійснити проведення позапланової перевірки, у тому числі, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об'єкті: "Нежитлове приміщення (в літ. "А") по АДРЕСА_1, приміщення 2 у Дніпровському районі м. Києва".

У відповідності до змісту листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.05.2018 року №073-4686, зазначалось про необхідність позивачу, зокрема, прибути до Департаменту за вказаною адресою та надати відповідні документи, у зв'язку з проведенням позапланової перевірки.

Разом з тим, згідно листів Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві від 01.06.2018 року №10/26-9/0106/02/2 та Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 31.05.2018 року №062/14-6533 (И-2018) у відповідь на звернення відповідача від 23.05.2018 року №073-4678 та від 23.05.2018 року №073-4699 відповідно, перший повідомляв про те, що не видавав та не реєстрував документів дозвільного та декларативного характеру, які б надавали право на виконання будівельних та підготовчих робіт за вказаною адресою та документів, що свідчать про прийняття об'єктів в експлуатацію та не проводив перевірок дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, також не складав матеріалів перевірок на даному об'єкті, а другий зазначав, що відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2012 року №658 технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна можуть проводити не лише Бюро, але й інші суб'єкти господарювання та додатково зазначив, що оскільки порядку передачі інвентаризаційних справ до єдиного місця зберігання не розроблено, Бюро не відомо чи проводилась технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна, за адресою, зазначеною в запиті, іншими суб'єктами господарювання, а тому інформація, яка зберігається в Бюро може бути не достовірною та не актуальною.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до оскаржуваного у даній справі наказу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 26.06.2018 року №174, підставою для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт "Реконструкція приміщень № 2 по АДРЕСА_1" від 03.04.2017 року №ІУ 01 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації "Реконструкція приміщень № 2 по АДРЕСА_1" від 17.04.2014 року №ІУ 14, в яких замовником є фізична особа-підприємець ОСОБА_1, стали саме відомості, наведені у відповідних листах на запити відповідача.

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

За пунктом 2 частини четвертої статті 41 Закону №3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону, а згідно підпунктів "а" та "б" пункту 3 частини четвертої вказаної статті Закону - видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

У відповідності до вже процитованих пунктів 16, 18 та 21 Порядку №553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

За раніше наведеними приписами пункту 13 Порядку №553 суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема: за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

В свою чергу, пунктом 14 Порядку №553 встановлено обов'язок суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у тому числі подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно пункту 15 Порядку №553 форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджуються Мінрегіоном.

Отже, вище наведені положення Закону №3038-VI містять вказівку на те, що відповідні протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та обов'язкові для виконання приписи посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю мають право складати саме під час перевірки.

Водночас, в приписах Порядку №553 вказано, зокрема стосовно акту перевірки, що останній складається посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідним направленням на проведення позапланової перевірки встановлюються граничні терміни проведення перевірки, яка за пунктом 7 Порядку №553 не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжена за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Тобто, зазначеними нормами встановлено, що протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та обов'язкові для виконання приписи мають бути складені уповноваженою на те особою органу державного архітектурно-будівельного контролю в межах відповідних граничних термінів та за результатами проведеної перевірки.

Як вже зазначалось, відповідні матеріали за результатами позапланової перевірки об'єкта позивача не складалися, оскільки, як стверджує відповідач, вони були виявлені саме в процесі її проведення, а отже, згідно правової позиції, викладеної в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 року у справі №826/17907/17, що наведена вище, у контролюючого органу були достатні підстави для скасування відповідних декларацій позивача саме на підставі наявних відомостей.

Суд звертає увагу, що в основу правової підстави для винесення оскаржуваного у даній справі рішення відповідача покладені, у тому числі, відомості, надані Комунальним підприємством Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації", які за твердженнями останнього могли бути не достовірними та не актуальними.

Однак, стосовно відомостей, наданих Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві і які також лягли в основу підстав, для винесення оскаржуваного наказу відповідача, суд зазначає, що відповідні декларації позивача згідно проставлених печаток були зареєстровані Відділом методології та здійснення декларативних процедур Управління дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України 03.04.2014 року та 17.04.2014 року.

Але дана структура введена в дію лише з 05.05.2014 року згідно наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 05.05.2014 року №81.

При цьому, на час реєстрації позивачем декларації від 03.04.2014 року №ІУ 01 та від 17.04.2014 року №ІУ 14, згідно наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 16.05.2013 року №88 затверджено структуру апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, до якої входило Управління дозвільних процедур, але Відділ методології та здійснення декларативних процедур, яким проставлено печатки на деклараціях позивача, у ній був відсутній, натомість були відділи: організаційно-методичного забезпечення; видачі та реєстрації дозвільних документів; контролю за дотриманням дозвільних процедур.

Також, суд враховує доводи відповідача, що надані позивачем документи на право власності на об'єкт позивача оформлені вже після проведених робіт на даному об'єкті.

Так, згідно пункту 17 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466 "Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" (надалі - Постанова №466), орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п'яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Згідно приписів пункту 22 Постанови №466 у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Також, за підпунктом 3 пункту 24 Постанови №466 декларацію може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю, який її зареєстрував у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

За пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Згідно приписів абзацу першого, другого, сьомого, восьмого пункту 22 Постанови №461 у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику (його уповноваженій особі) протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня самостійного виявлення технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної помилки) в зареєстрованій декларації або отримання відомостей про виявлення недостовірних даних подати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення їх органом державного архітектурно-будівельного контролю до реєстру шляхом подання особисто або надсилання відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю рекомендованим листом з описом вкладення заяви за формою згідно з додатком 6 до цього Порядку, декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, в одному примірнику та декларації, в якій враховано зміни, у двох примірниках за формою згідно з додатками 2, 3, 4, 5 до цього Порядку.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Як наслідок, в сукупності беручи до уваги наявні матеріали та враховуючи викладені правові позиції судів вищих інстанцій, суд вважає, що при винесенні оскаржуваного наказу від 26.06.2018 року №174 "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та готовність об'єкта до експлуатації" Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва діяв у відповідності до вимог законодавства та за наявності відповідних підстав.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач виконав покладений на нього обов'язок.

Враховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, а відтак відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко