Справа № 804/15369/13-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

15 березня 2019 року

м. Київ

справа № 804/15369/13-а

адміністративне провадження № К/9901/5951/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 804/15369/13-а

за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10003/0511 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у внесенні змін до запису та зобов'язання вчинити дії;

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Прудник С. В.) від 04 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Баранник Н. П., Малиш Н. І., Щербак А. А.) від 26 травня 2015 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10003/0511 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 10 грудня 2013 року, просило:

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6852460 від 16 жовтня 2013 року;

- зобов'язати реєстраційну службу Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області внести відомості про форму власності «приватна» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 24, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Сташкова, будинок 7а.

2. Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що оспорюваним рішенням відповідача відмовлено у внесенні змін до запису про нерухоме майно щодо зміни форми власності у Державному реєстрі з «державної» на «приватну» відносно нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: місто Павлоград, вулиця Сташкова, будинок 7а. Позивач вважає таке рішення необґрунтованим і неправомірним, оскільки АТ «Ощадбанк» відповідно до Статуту, змін до Статуту, ст. 325 ЦК України, а також ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» має право самостійно володіти та розпоряджатися майном, яке перебуває у їхній власності, у зв'язку з чим вищевказане нерухоме майно, яке було придбано банком за договором купівлі-продажу № 7843 від 25 грудня 2012 року має належати позивачеві на праві приватної власності.

3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 25 червня 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року, і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

6. 29 жовтня 2015 року до Вищого адміністративного суду України від ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшли додаткові пояснення до касаційної скарги.

7. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалася.

8. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

9. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

10. 18 січня 2018 року касаційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі № 804/15369/13-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2019 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Державний ощадний Банк України» за договором купівлі-продажу № 7843 від 25 грудня 2012 року придбав нежитлове приміщення за адресою Дніпропетровська обл. м. Павлоград, вул. Сташкова, буд. 7а.

13. 26 грудня 2012 року Територіальне відокремлене безбалансове відділення № 10003/0511 філії-Дніпропетровське обласне управління AT «Ощадбанк» звернулося до КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстрацією права власності на придбане приміщення.

14. КП «Павлоградського міжміського бюро технічної Інвентаризації» 29 грудня 2012 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказане приміщення в якому зазначено форму власності - «державна».

15. 15 жовтня 2013 року, відповідно до Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3502/5, банк звернувся до Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заміни форми власності майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з «державної» на «приватну», придбаного банком нежитлового приміщення розташованого за адресою Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Сташкова, буд. 7а.

16. Рішенням від 16 жовтня 2013 року за № 6852460 відмовлено банку у внесені змін до запису про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права за № 23944396 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним № 24, спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. В поданих документах розбіжності у формі власності.

17. Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 16, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011року № 703 (далі - Порядок № 703), у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

19. Також суди попередніх інстанцій зазначили, що п. 26 Порядку № 703 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

20. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що ПАТ «Державний ощадний банк України» для заміни форми власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з «державної» на «приватну», придбаного банком нежитлового приміщення, не було надано до Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області документів, з яких би вбачалось придбання нерухомого майна у приватну власність.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

22. Зокрема скаржник зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України № 261 від 25 лютого 2003 року «Деякі питання діяльності ПАТ «Державний ощадний банк України» затверджено Статут АТ «Ощадбанк», в якому передбачено, що Банк є правонаступником Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком України 31 грудня 1991 року під № 4. Засновником Банку є держава в особі Кабінету Міністрів України. Держава здійснює та реалізує повноваження власника щодо акцій, які належать у статутному капіталі Банку, через органи управління Банку. Банк є юридичною особою, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, у тому числі вчиняти правочини (договори, контракти), бути позивачем та відповідачем (учасником судового розгляду) у судах загальної юрисдикції або третейських судах. Майно (майнові права), набуте Банком в результаті правонаступництва, є власністю Банку. Банк провадить свою діяльність на комерційній основі, володіє, користується та розпоряджається майном, у тому числі будівлями, спорудами, устаткуванням, інвентарем, фондами та коштами, які належать йому на правах власності, відповідно до законодавства. Банк може мати у власності нерухоме майно. Спірне нерухоме майно не є державною власністю, а є власністю юридичної особи (господарського товариства) - АТ «Ощадбанк», отже є об'єктом права приватної власності.

23. У додаткових поясненнях до касаційної скарги, скаржник зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 659, затверджено Статут ПАТ «Державний ощадний банк України» у новій редакції. Згідно п. 6 нової редакції Статуту, банк є юридичною особою приватного права, що на думку, скаржника, повністю співвідноситься із твердженнями, якими обґрунтовані позовні вимоги.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Верховний Суд, виходячи з доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, у відповідності до ч. 1 ст. 341 КАС України, виходить з наступного.

25. Предметом спору є правомірність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 16 жовтня 2013р. про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 6852460, у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. .

26. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що зміна форми власності придбаного банком нежитлового приміщення з «приватної» на «державну» відбулось на підставі запису КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29 грудня 2012 року про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, розташованого за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Сташкова, 7а, який вчинений згідно вимог діючого на момент виникнення цих прав законодавства.

27. Зазначена інформація перенесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записом реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року за номером 2394396 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 24.

28. Судами попередніх інстанцій встановлено, що реєстраційною службою відмовлено позивачу у внесені змін до запису про нерухоме майно, право власності та суб'єкта цього права, у зв'язку з тим, що в поданих позивачем документах є розбіжності у формі власності об'єкта.

29. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень здійснюється у такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

30. Згідно п. 2.9, 2.10 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1429/20167, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 12 грудня 2011 року № 3502/5 (далі - Порядок № 1429/20167) під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор перевіряє наявність підстав для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

31. Відповідно до п. 2.14 та пп. 2.14.1. Порядку № 1429/20167, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав: у разі внесення змін до записів Державного реєстру прав: органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна; подані документи не відповідають вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами; відповідні зміни до записів Державного реєстру прав уже внесені; із заявою звернулась неналежна особа; відсутній запис, щодо якого подано заяву; документи подані не в повному обсязі.

32. Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно договору купівлі-продажу № 7843 від 25 грудня 2012 року покупцем нежитлових приміщень є АТ «Ощадбанк». Згідно даних витягу про державну реєстрацію прав КП «Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації» - нежитлові приміщення мають форму власності - «державну», зареєстровані 29 грудня 2012 року за реєстраційним № 12581608.

33. 20 травня 1999 року Президент України видав розпорядження № 106/99-рп «Про акціонування Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України», в якому визначено здійснити заходи щодо перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», 100 відсотків акцій якого належать державі. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України», перетворено Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та установлено, що Банк є правонаступником прав і обов'язків Ощадбанку, закріплено у власності держави 100 відсотків акцій, що випускаються на величину його статутного фонду.

34. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року № 261 «Деякі питання діяльності ПАТ «Державний ощадний банк України» затверджено Статут АТ «Ощадбанк». Згідно п. 6 Статуту, Банк є юридичною особою, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, у тому числі вчиняти правочини (договори, контракти), бути позивачем та відповідачем (учасником судового розгляду) в судах загальної юрисдикції (в тому числі господарських, адміністративних судах) або третейських судах. Майно (майнові права), набуте Банком в результаті правонаступництва, є власністю Банку. Банк набуває статусу юридичної особи в установленому законодавством порядку.

35. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 261 затверджено нову редакцію Статуту, згідно якої п. 6 викладено у новій редакції та зазначено, що Банк є юридичною особою приватного права, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, у тому числі вчиняти правочини (договори, контракти), бути учасником судового процесу в судах загальної юрисдикції (в тому числі господарських, адміністративних судах), третейських судах, Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України та міжнародних судових інстанціях. Майно (майнові права), набуте Банком у результаті правонаступництва, є власністю Банку. Банк набуває статусу юридичної особи в установленому законодавством порядку.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на зазначену редакцію Статуту, як підставу для задоволення вимог касаційної скарги та адміністративного позову, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, діяла редакція Статуту, викладена у п. 34 цієї постанови.

36. Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» Кабінет Міністрів України затверджує перелік об'єктів державної власності, рішення про приватизацію яких приймаються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ПАТ «Державний ощадний банк України» не було надано державному реєстратору перелік об'єктів державної власності, які передані у приватну власність Фондом Державного майна України, а також не надано Наказу Фонду Державного майна України щодо передачі такого майна.

37. Як слідує з аналізу Постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо удосконалення управління об'єктами державної власності» від 02 квітня 2008 року № 313, центральні органи виконавчої влади, інші суб'єкти управління об'єктами державної власності, у тому числі Національна й галузеві академії наук, можуть виключно на підставі окремих актів Кабінету Міністрів України приймати рішення стосовно передачі державного майна до статутних капіталів господарських товариств, утворених за участю держави й суб'єктів господарювання недержавної форми власності.

38. У п. 33 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 листопада 2018 року у справі № 925/473/17, суд дійшов висновку, що:

«частиною 3 статті 145 ГК України передбачено, що правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону. Судами встановлено, що спірне майно було надано ДП «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та Відповідачу-2 не у приватну власність, а для здійснення статутної діяльності і це майно залишається об'єктом права державної власності, а рішення Кабінетом Міністрів України про зміну правового режиму цього майна не приймалось, отже зміна форми власності з державної на приватну не відбулась».

39. Проте, у справі що розглядається позивач вважає, що нерухоме майно, яке було придбано банком за договором купівлі-продажу № 7843 від 25 грудня 2012 року має належати позивачеві на праві приватної власності саме на підставі цього договору. Тобто це майно не передавалось державою до статутного капіталу ПАТ «Ощадбанк».

40. В українській правовій доктрині сталою є думка, що правовідносини, які складаються між державою й акціонерним товариством, акції якого належать державі, можна умовно розділити на корпоративні й речові. Корпоративні права складаються між державою й акціонерним товариством з приводу належних державі акцій. Речові правовідносини складаються між державою й акціонерним товариством як юридичною особою з приводу майна.

41. Отже, колегія суддів вважає, що ця справа містить виключну правову проблему, яка полягає у тому, що на теперішній час відсутні чіткі законодавчі положення, і так само не сформовано правового висновку Верховного Суду, щодо визначення правового режиму майна акціонерних товариств, 100% акцій яких перебуває у державній власності. Тож ця правова проблема може виникати у невизначеній кількості справ.

42. У цій справі оцінка протиправності або правомірності відмови Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області у внесенні змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно об'єкта за № 24 залежить від відповіді на питання - чи є достатньою підставою для внесення відповідних змін та чи підтверджує право приватної власності державного акціонерного товариства, наданий державному реєстратору, договір купівлі-продажу майна.

43. Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц, усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду щодо визначення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного критеріїв.

Так, в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 910/4014/16 та від 11 грудня 2018 року у справі № 643/18466/15-ц зазначено, що кількісний показник означає те, що вона наявна не в одній якійсь конкретній справі, а в невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

44. Відповідно до ч. 5 ст. 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

45. Згідно з ч. 1, 4 ст. 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в ч. 1- 4 ст. 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у ч. 5 або ч. 6 ст. 346 цього Кодексу.

Керуючись ст. 248, 346, 347 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Справу № 804/15369/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10003/0511 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у внесенні змін до запису та зобов'язання вчинити дії, передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб