Справа № 188/81/19
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/81/19
Провадження № 2-а/188/4/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення АР № 879895 від 14.01.2019,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора відділу безпеки дорожнього руху (далі ВБДР) ОСОБА_2 патрульної поліції (далі УПП) в Дніпропетровській області ОСОБА_3 (далі відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення АР № 879895 від 14.01.2019.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 січня 2019 року інспектором поліції ВБДР УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 879895 про те, що позивач, як посадова особа, а саме заступник голови Петропавлівської селищної ради, не вжив своєчасних заходів по обробці протиожеледними матеріалами перехрестя вулиць Свободи і Сонячна в смт. Петропавлівка, чим порушив норми та стандарти утримання автодоріг - п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97. Зазначеною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн., що підтверджується копією постанови, яка додана до позову.

З вказаною постановою позивач не згоден, оскільки вважає її винесеною незаконно та упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Позивач посилається на те, що Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження і обовязки заступника голови селищної ради не визначені. Рішенням виконкому Петропавлівської селищної ради від 26.11.2015 № 74а «Про розподіл обовязків між головою, заступником голови та секретарем селищної ради» затверджено посадові обовязки заступника селищного голови, які він виконує. Цією посадовою інструкцією заступника селищного голови не передбачено забезпечення норм стандартів і правил, що стосуються безпеки дорожнього руху в смт. Петропавлівка. Тому позивач вважає, що він не є субєктом адміністративного правопорушення. Позивач зазначає, що в постанові не вказано, який нормативно - правовий акт встановлює компетенцію заступника селищного голови по додержанню правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних шляхів і вулиць, в порушення вимог ст.280 КУпАП не зясовані обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винуватість позивача у вчиненні правопорушення.

Позивач просить суд постанову серії АР № 879895 від 14.01.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Ухвалою від 23.01.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження і призначене судове засідання у справі на 31.01.2019.

До суду надійшло клопотання про перенесення судового засідання від представника за довіреністю ОСОБА_2 патрульної поліції (далі УПП) в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4 у звязку з тим, що ним отримано для вручення відповідачу позовну заяву з доданими до неї документами, ухвалу про відкриття провадження і судову повістку лише 29.01.2019 року, що не дало можливості відповідачу згідно з ч.5 ст.162 КАС України у строк, встановлений судом, який не може бути меншим пятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив.

УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції надало суду клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, яке ухвалою суду від 15.03.2019 задоволене.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Заперечив проти залучення у якості третьої особи ОСОБА_2 патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, бо інспектор поліції є посадовою особою, рішення якого оскаржується.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 надав суду пояснення, в яких просив справу розглянути без участі третьої особи, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі і направити копію судового рішення на адресу відповідача. В обґрунтування незгоди з позовом представник третьої особи на стороні відповідача зазначив, що вказана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу XIII цієї Інструкції).

Відповідно до п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпекучи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п. 3.1 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Згідно з п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» терміни ліквідації зимової слизькості наведено у додатку Б (додаток Б додається).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Будь-яка розбіжність із положеннями Правил, відхилення від їх вимог може порушити встановлений порядок дорожнього руху і створити загрозу для його безпеки.

Частиною 1 статті 140 КУпАП передбачено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В якості доказів представник третьої особи до пояснень додав фото та акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі і фото розпорядження №103-2018 від 04.10.2018 голови Петропавлівської селищної ради, яким за організаціями та підприємствами, які проводять свою господарську діяльність на території селищної ради, закріплюються вулиці для очистки від снігу в зимовий період 2018-2019 років згідно схеми розташування, а контроль за виконанням даного розпорядження покладено на заступника голови селищної ради ОСОБА_1. Представник третьої особи вважає, що відповідно до вказаного розпорядження за експлуатаційний стан проїзної частини в зимовий період відповідає позивач, тому відповідач обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, на думку представника третьої особи підтверджується показаннями інспекторів УПП в Дніпропетровській області ДПП, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення.

Представник третьої особи рахує, що позивач надав суду пояснення, які не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються іншими матеріалами справи, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 14 січня 2019 року інспектором відділу БДР УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії АР № 879895 про накладення на заступника голови Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району ОСОБА_1, як на посадову особу, адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., за те, що позивач, будучи відповідальною особою за експлуатаційний стан дорожнього покриття на перехресті вулиць Свободи та Сонячної в смт. Петропавлівка, не вжив заходів по обробці протиожеледними матеріалами проїзної частини, на якій малася ожеледиця та сніговий накат товщиною до 10 см, чим позивач порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження по справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи несуть відповідальність лише за порушення тих правил, забезпечення виконання яких входить до їх посадових обов'язків.

Рішенням № 74-а від 26.11.2015 року виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району про розподіл обовязків між головою, заступником та секретарем селищної ради чітко визначено обовязки заступника голови, а саме:

1. Організовує роботу по благоустрою селища.

2. Контролює та організовує роботу по підготовці дитячих садків, адмінбудівлі селищної ради до опалювального сезону.

3. Забезпечує належний санітарний стан кладовищ, братських могил.

4. Здійснює контроль за роботою торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування населення селищної ради.

5. Веде особистий прийом громадян.

6. Разом з дільничними інспекторами проводить роботу по забезпеченню законності охорони громадського порядку та належного санітарного стану на території селищної ради.

7. Організовує роботу адміністративної, узгоджувальної комісій та ради опіки та піклування.

8. Забезпечує додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх обєднань.

Конституцією України закріплено норму щодо обов'язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч.2 ст. 19).

Виходячи з цього конституційного припису, розпорядження №103-2018 від 04.10.2018 голови Петропавлівської селищної ради, яким за організаціями та підприємствами, які проводять свою господарську діяльність на території селищної ради, закріплюються вулиці для очистки від снігу в зимовий період 2018-2019 років згідно схеми розташування, а контроль за виконанням даного розпорядження покладено на заступника голови селищної ради ОСОБА_1, є юридично нікчемним, оскільки воно не ґрунтується на жодній нормі Конституції та законів України, зокрема, законодавством України не передбачено повноважень селищних голів накладати на організації та підприємства, які проводять свою господарську діяльність на території селищної ради, обовязки по утриманню в належному стані доріг загального користування, які не перебувають у власності цих організацій та підприємств.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.

Згідно з статтею 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про автомобільні дороги» фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється за рахунок бюджетів міст та інших населених пунктів, а також інших джерел фінансування, визначених законодавством.

Розподіл коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, з метою збереження та розвитку вулично-дорожньої мережі відповідно до пріоритетів, визначених державними програмами та перспективними планами розвитку транспортної системи міст та інших населених пунктів, з урахуванням фактичного стану вулично-дорожньої мережі.

У першу чергу кошти спрямовуються на реконструкцію та ремонт вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що суміщаються з автомобільними дорогами загального користування державного значення та входять до Єдиної транспортної системи України, забезпечення безпеки руху та екологічного стану вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, ремонт і реконструкцію мостів та шляхопроводів.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Суб'єктом вказаного правопорушення є посадові особи.

З матеріалів справи вбачається, що на позивача законодавством або рішенням органу місцевого самоврядування не покладалися обовязки по організації робіт з прибирання снігу та посипання автошляхів у смт. Петропавлівка, і відповідно він не може бути субєктом, який вчинив протиправні дії чи бездіяльність, передбачені ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак відповідач не надав достатніх доказів правомірності своїх дій та не спростував доводи позивача, а тому в суду є підстави вважати позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не надано жодного доказу, який би доводив винуватість позивача у вчиненні правопорушення, вказаного в постанові.

В силу положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що відповідачем не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ст. 77 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили встановити достовірність порушенням позивачем вимог ч. 1 ст. 140 КУпАП.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об'єктивного з'ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову по справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 14, 121, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 8-9, 72-77, 241, 242-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: 52700, вул. 2-а Набережна, 39, смт. Петропавлівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, до інспектора ВБДР УПП в Дніпропетровській області Левченка Максима Євгенійовича, адреса місця знаходження: 49000, площа Троїцька, 2-а, м. Дніпро, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення АР № 879895 від 14.01.2019 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 879895 від 14.01.2019.

Закрити провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Суддя ОСОБА_5