Справа № 1540/4281/18
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4281/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом 18 військової майстерні до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним і скасування рішення від 06.08.2018 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов 18 військової майстерня до Головного управління ДФС в Одеській області, за результатом розгляду якого, з урахуванням клопотання від 04.09.2018 року за вх. № 25861/18, позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області № НОМЕР_1 від 06.08.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування( або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким зобовязано 18 військову майстерню сплатити штраф на загальну суму 249615,79 грн., з яких 8714,41 грн. (10% до 01.01.2015 року) за період з 23.04.2014 року по 31.07.2014 року штраф; 226453,73 грн. (20% з 01.01.2015 року) за період з 22.09.2015 року по 29.08.2017 року штраф та 14 447, 65 грн. пеня.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що 16.08.2018 року на адресу 18 військової майстерні надійшло рішення № НОМЕР_1 від 06.08.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску, яким зобовязано позивача сплатити на користь відповідача 249615,79 грн., з яких 8714,41 грн. (10% до 01.01.2015 року) за період з 23.04.2014 року по 31.07.2014 року штраф; 226453,73 грн. (20% з 01.01.2015 року) за період з 22.09.2015 року по 29.08.2017 року штраф та 14447,65 грн. пеня. Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що належить до скасування. 31.08.2015 року позивач здійснив платіж на суму 70712,40 грн. на рахунок відповідача з призначенням платежу: « 20 Єдиний соц. Внесок нарах. На ЗП 36,3% за 2 пол. 08/2015 року. нарах. та перерах. Повністю терм. 31.08.2015 року», що підтверджується копією платіжного доручення № 141 від 31.08.2015 року та копією банківської виписки за 31.08.2015 року. Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача в письмовій формі з проханням перерахування на правильний рахунок помилково перерахованих коштів, що підтверджується копіями листів позивача з відміткою відповідача: лист від 13.09.2016 року № 288, лист від 21.09.2016 року № 299. Також, із листом про перерахування коштів позивач звертався 31.10.2016 року № 358 та із листом-зобовязанням щодо перерахування повернутих коштів від 11.11.2016 року № 381. Жодних відповідей та листів на адресу позивача не надходило. Позивач звернуся до відповідача з листом від 14.03.2017 року № 58 про надання актів звірки, щодо стану розрахунків з бюджетом та отримав акти звірок по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку, в яких були відсутні заборгованість, штрафи, пеня. Також, позивач в подальшому неодноразово звертався до відповідача із листами про повернення помилково перерахованих коштів. 07.07.2017 року відповідачем частково повернуті грошові кошти. 12.07.2017 року позивач звертався до відповідача з проханням повернути залишок недоповернутої суми. 07.08.2017 року позивач просив відповідача перерахувати повернуті кошти у рахунок єдиного соціального внеску. Позивач зазначає, що ним не порушувалося законодавство в частині несвоєчасної сплати або несплати єдиного соціального внеску, оскільки кошти були утримані із заробітних плат працівників та перераховані на рахунки відповідача, проте, вказано невірний рахунок.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу що судового розгляду по суті на 11 жовтня 2018 року.

10.10.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який відповідач не погоджується з доводами позивача, що наведені в адміністративному позові та вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.

Ухвалою суду від 05.11.2018 року суд, за клопотанням представника відповідача, перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 26.11.2018 року.

18.12.2018 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, з огляду на які, податковий борг у позивача виник у звязку із несвоєчасною сплатою останнім єдиного внеску. Представник відповідача вказала, що у разі наявності у платника податкового боргу, кошти зі сплати єдиного внеску зараховуються в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі в рахунок погашення штрафних санкцій, в останню чергу в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

23.01.2019 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 11.02.2019 року.

25.02.2019 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, з огляду на які вказано послідовність виникнення податкового боргу у позивача у період з 17.04.2014 року по 31.07.2014 року, за який нараховано штрафні санкції у розмірі 10% своєчасно несплачених сум та за період з серпня 2015 року по серпень 2017 року, за який нараховано штрафні санкції у розмірі 20% своєчасно несплачених сум. Відповідач, також, звертає увагу суду, що кошти за платіжним дорученням № 141 від 31.08.2015 року були повернуті підприємству позивача, а не перераховані на погашення єдиного внеску на рахунок контролюючого органу.

Позивач до підготовчих засідань та судових засідань не зявлявся, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. 23.08.2018 року, 04.09.2018 року, 08.11.2018 року, 22.02.2019 року, 12.03.2019 року надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання, призначене на 15.03.2019 року, не зявився, належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

31.08.2015 року позивач подав до банку на виконання платіжне доручення № 141 на суму 70712,40 грн., призначення платежу: єдиний соціальний внесок нарахований на ЗП 36,3 % за 2 пол. 08/2015 року. Нарах. Та перерах. Повністю термін 31.08.2015 року. У платіжному доручення вказано рахунок, на який сплачуються кошти № 0008.

Згідно виписки по рахунках від 31.08.2015 року зазначена сума коштів перерахована на вказаний у платіжному дорученні рахунок.

13.09.2016 року позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області із заявою № 288 про перерахунок з рахунку № 0008, МФО 828011, , помилкового нарахованих коштів у сумі 70712,40 грн. на рахунок № 1553, МФО 828011, .

Суд зазначає, що на наданій позивачем, копії заяви наявний відбиток печатки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, нижче вказана дата 13.09.2016 року, проте, вхідний номер за вказаною заявою не зазначений.

21.09.2016 року позивач повторно звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області із заявою № 299 про перерахунок з рахунку № 0008, МФО 828011, , помилкового нарахованих коштів у сумі 70712,40 грн. на рахунок № 1553, МФО 828011, .

Суд зазначає, що на наданій позивачем, копії заяви наявний відбиток печатки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, вказана дата 21.09.2016 року, проте, вхідний номер не зазначений.

31.10.2016 року позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області із заявою № 358 про перерахунок з рахунку № 0008, МФО 828011, , помилкового нарахованих коштів у сумі 70712,40 грн. на рахунок № 6350, МФО 820172, , отримувач 18 військова майстерня.

Тобто, 31.10.2016 року позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі в м. Одесі із заявою про повернення коштів за платіжним доручення № 141 від 31.08.2015 року платнику.

Суд зазначає, що на наданій позивачем, копії заяви наявний відбиток печатки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, нижче вказана дата 01.11.2016 року, проте, вхідний номер не зазначений.

11.11.2016 року позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області із заявою № 381, в якій зазначив, що гарантує перерахування грошових коштів у сумі 70712,40 грн. на сплату єдиного соціального внеску.

14.03.2017 року позивач звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області із заявою № 58 про надання акту звірки за Єдиним соціальним внеском, нарахованим на заробітну за період з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року.

Суд зазначає, що на наданій позивачем, копії заяви наявний відбиток печатки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, вказана дата 14.03.2017 року, проте, вхідний номер не зазначений..

15.03.2017 року позивач знову звернувся до ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області із заявою № 60 про перерахунок з рахунку № 0008, МФО 828011, , помилкового нарахованих коштів у сумі 70712,40 грн. на рахунок № 6350, МФО 820172, , отримувач 18 військова майстерня.

Суд зазначає, що на наданій позивачем, копії заяви наявний відбиток печатки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, вказана дата 15.03.2017 року, проте, вхідний номер не зазначений.

Лист № 68 такого самого змісту позивач сформував на адресу відповідача 28.03.2017 року.

03.04.2017 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області надано позивачу акти № 1729-07, № 5836-07, № 1013-07, з огляду на які, у підприємства позивача відсутня заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п за період з 01.01.2015 року по 28.02.2017 року.

З огляду на заяву від 15.06.2017 року позивач просив ДПІ у Приморському районі перерахувати на рахунок 18 військової майстерні кошти у сумі 48000,00 грн., а згідно із заявою від 07.07.2017 року № 168, 18 військова майстерня просила ГУ ДФС в Одеській області перерахувати на свій рахунок всю суму коштів.

Суд встановив, що з огляду на матеріали справи кошти у сумі 48000,00 грн. були повернуті позивачу, у звязку із чим останні звернувся до казначейської служби із заявою про відновлення касових видатків за вказаною сумою.

12.07.2017 року позивач звернувся до ГУ ДФС в Одеській області із заявою про перерахунок залишку коштів за платіжним дорученням № 141 від 31.08.2015 року на рахунок № 6350, МФО 820172, , отримувач 18 військова майстерня.

07.08.2017 року 18 військова майстерня звернулася до відповідача із заявою № 191, в якій просила перерахувати повернуті ДКСУ кошти у повному обсязі, а саме: 70712,40 грн. на рахунок 1553, МФО 828011, , отримувач ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, призначення платежу єдиний соціальний внесок.

06.08.2018 року ГУ ДФС в Одеській області прийнято рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій та нарахування пенсі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до 18 військової майстерні:

штраф у розмірі 8714,41 грн. (10 % до 01.01.2015 року) за період з 23.04.2014 року по 31.07.2014 року;

штраф у розмірі 226453,73 грн. (20% з 01.01.2015 року) за період з 22.09.2015 року по 29.08.2017 року та нарахувати пеню у розмірі 14447,65 грн. (0,1 від суми недоїмки) за період з 23.01.2018 року до 08.02.2018 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є:1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

Відповідно до ч. ч. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску;

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Розрахункове обслуговування органу доходів і зборів здійснюється відповідно до умов договорів між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, і власниками рахунків.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Приписами п. 6 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», органи доходів і зборів мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 10, 11 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Суд зазначає, що з огляду на інтегровану картку платника податків 18 військової майстерні за єдиним внеском на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, борг у позивача зі сплати єдиного внеску обліковується за періодами:

з 22.04.2014 року по 29.04.2014 року, погашення боргу 29.04.2014 року; з 20.05.2014 року по 31.07.2014 року, погашення боргу 31.07.2014 року; з 22.09.2015 року по 29.09.2015 року, погашення боргу 29.09.2015 року; з 20.10.2015 року по 29.10.2015 року, погашення боргу 29.10.2015 року; з 20.11.2015 року по 27.11.2015 року, погашення боргу 27.11.2015 року; з 21.12.2015 року по 24.12.2015 року, погашення боргу 24.12.2015 року; з 20.01.2016 року по 17.10.2016 року, погашення боргу 17.10.2016 року; з 20.10.2016 року по 14.11.2016 року, погашення боргу 14.11.2016 року; з 21.11.2016 року по 14.12.2016 року, погашення боргу 14.12.2016 року; з 20.12.2016 року по 18.01.2017 року, погашення боргу 18.01.2017 року; з 20.01.2017 року по 13.02.2017 року, погашення боргу 13.02.2017 року, з 20.02.2017 року по 14.03.2017 року, погашення боргу 14.03.2017 року; з 20.03.2017 року по 28.03.2017 року, погашення боргу 28.03.2017 року; з 20.04.2017 року по 12.05.2017 року, погашення боргу 12.05.2017 року; з 22.05.2017 року по 30.05.2017 року, погашення боргу 30.05.2017 року; з 20.06.2017 року по 12.07.2017 року, погашення боргу 12.07.2017 року; з 20.07.2017 року по 28.07.2017 року, погашення боргу 28.07.2017 року; з 21.08.2017 року по 29.08.2017 року, погашення боргу 29.08.2017 року.

Позивач, оскаржує рішення № НОМЕР_1 від 06.08.2018 року, оскільки вважає, що ним виконано обовязок щодо своєчасної сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на підставі платіжного доручення № 141 від 31.08.2015 року, за яким кошти помилково сплачені в рахунок ПДФО, що сплачується податковими агентами.

При цьому суд звертає увагу, що штрафні санкції до позивача застосовані за два періоди з 23.04.2014 року по 31.07.2014 року та з 22.09.2015 року по 29.07.2017 року. Тобто, оскаржуване рішення включає в себе період за 2014 рік, за який борг виник раніше, аніж позивач подав до банку на виконання платіжне доручення від 31.08.2018 року № 141.

Суд, також, вважає за необхідне зазначити, що відповідач надав суду копію отриманого від позивача листа № 58 від 14.03.2017 року, довіреність позивача від 21.03.2017 року на отримання представником ОСОБА_1 актів звіряння від ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та акти № 1713-07 від 20.03.2017 року, № 5695-07 від 20.03.2017 року, № 854-07 від 20.03.2017 року щодо стану розрахунків за платежем єдиний внесок, з яких вбачається наявність заборгованості, та які отримані позивачем.

Сторона позивача вказані докази не спростувала.

Також, суд зазначає, що відповідач надав суду заяви позивача:

від 15.06.2017 року № 143, що зареєстрована ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за вх. № 1718/19 від 16.06.2017 року, в якій 18 військова майстерня просила повернути на її рахунок кошти у сумі 48000,00 грн. за платіжним дорученням № 141 від 31.08.2015 року;

від 12.07.2017 року № 177, що зареєстрована ГУ ДФС в Одеській області 13.07.2017 року за вх. № 6169/9/15-32 від 13.07.2017 року, в якій 18 військова майстерня просила повернути на її рахунок залишок коштів у сумі 22712,40 грн. за платіжним дорученням № 141 від 31.08.2015 року.

За вказаними заявами ДПІ у Приморському районі 03.07.2017 року за № 1726-07 та 31.07.2017 року за № 2134-07 підготували висновки про повернення з бюджету «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, 11010100» помилково сплачених коштів у сумі 48000,00 грн. та 22712,40 грн. відповідно.

Суд зазначає, що з огляду на матеріали справи, кошти за платіжним дорученням № 141 від 31.08.2015 року спочатку були перераховані на сплату ПДФО, оскільки позивач невірно казав розрахунковий рахунок, а потім повернуті 18 військовій майстерні, на підставі поданих майстернею заяв до контролюючого органу.

При цьому, платіжне доручення датоване 31.08.2018 року, а перше звернення позивача до відповідача з приводу перерахунку коштів на рахунок ЄСВ датоване 13.09.2016 року, тобто більше ніж через рік після помилкової сплати коштів.

Суд, також, зазначає, що доказів на підтвердження факту отримання контролюючим органом всіх заяв 18 військової майстерні, що надані суду та вказані вище, позивач не надав, тоді як відповідач зазначив, що ним отримано лише дві заяви про повернення коштів платнику, копії яких ГУ ДФС в Одеській області надала суду. Заяви позивача від 13.09.2016 року № 288, від 21.09.2016 року № 299 про перерахунок невірно сплачених коштів на рахунок податкового органу з призначенням ЄСВ не містять вхідного номера.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов 18 військової майстерні не належить до задоволення, оскільки фактично позивач за платіжним дорученням № 141 від 31.08.2015 року не сплатив кошти в рахунок ЄСВ та вказана сума коштів до моменту її повернення на рахунок позивача обліковувалася на рахунку ПДФО.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на постанову Верховного Суду України у справі № 21-377а15 від 16.06.2015 року, оскільки з огляду на зміст вказаного рішення, підприємство допустило помилку під час оформлення платіжного документу на сплату узгодженої суми грошового зобовязання і вже наступного дня вказана помилка була виправлена, а кошти зараховані на вірний рахунок. Тоді як у даній справі, 18 військова майстерня виявила власну помилку лише через 1 рік, а вказані у платіжному дорученні кошти були повернуті позивачу за його заявами, а не перераховані на рахунок ЄСВ.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 173-183, 192-228, 205, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову 18 військової майстерні до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним і скасування рішення від 06.08.2018 року № НОМЕР_1.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Пятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач 18 військова майстерня (вул. Приморська, буд. 26, м. Одеса, 65026, ).

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 15.03.2019 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.