Справа № 200/14943/18-а
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 р. Справа№200/14943/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А.,

за участю:

секретаря Прокопчук Я.М.,

за участю представників сторін

представника позивача Денщика В.І.

представника відповідача Яковлевої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" в особі Слов'янського регіонального виробничого управління КП "Компанія "Вода Донбасу" до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" в особі Слов'янського регіонального виробничого управління КП "Компанія "Вода Донбасу" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 09 жовтня 2018 року на суму 5 436, 80 грн., № від 09 жовтня 2018 року на суму 2 721, 81 грн., № від 09 жовтня 2018 року на суму 0,11 грн. № від 09 жовтня 2018 року на суму 51 878, 53 грн.

Позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення суперечать нормам чинного законодавства, посилаючись на норми Податкового кодексу України, Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII), розпорядження Кабінету міністрів України "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція" від 2 грудня 2015 року № 1275-р (надалі - Розпорядження № 1275-р). Крім того, зазначає на наявність сертифікатів, що засвідчують настання обставин непереборної сили для позивача.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, вважає що позиція позивача щодо відсутності правових підстав та обов'язку підприємства для сплати орендної плати за землю є цілком необґрунтованою та безпідставною, посилаючись на те, що Законом № 1669-VII не були внесені відповідні зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати та нарахування за користування земельними ділянками державної та комунальної власності платників податків, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, а тому податковий орган позбавлений правових підстав для звільнення позивача від застосування штрафних санкцій у відповідності до норм статті 126 Податкового кодексу України.

З'ясовуючи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство "Компанія Вода Донбасу" зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 35397869, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, має в своїй структурі відокремлений підрозділ Слов'янське регіональне виробниче управління КП "Компанія Вода Донбасу", який знаходиться на податковому обліку в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Судом встановлено, що відокремленим підрозділом позивача до податкового органу були подані податкові декларації з земельного податку за 2016 рік від 18 лютого 2016 року та від 17 березня 2016 року, за 2017 рік від 23 лютого 2017 року та від 20 лютого 2017 року, за 2018 рік від 28 лютого 2018 року та від 13 лютого 2018 року.

Судом також встановлено, що 30 липня 2018 року відповідачем була проведена камеральна перевірка з питання своєчасності сплати грошового зобов'язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), за результатами якої було складено акт від 30 липня 2018 року № 1716/05-99-47-07.

09 жовтня 2018 року на підставі акту перевірки № 1716/05-99-47-07 від 30 липня 2018 року відповідачем прийняті такі податкові повідомлення-рішення:

№ , яким відокремлений підрозділ позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 5 436 грн. 80 коп. за затримку на 152, 151, 150, 149, 148, 147, 146,145, 144, 142, 140, 121, 120, 119, 118, 117, 116, 115, 113,112, 111, 88, 58 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 27 184, 00 грн.;

№ , яким відокремлений підрозділ позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 2 721 грн. 81 коп. за затримку на 27, 26 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 27 218, 10 грн.;

№ , яким відокремлений підрозділ позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 11 коп. за затримку на 28 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 0,11 грн.

№ , яким відокремлений підрозділ позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 51 878 коп. 53 коп. за затримку на 180, 178, 177, 172, 152, 150, 149, 148, 147, 146, 145, 144, 143, 141, 121, 120, 119, 118, 117, 116, 115, 113, 112, 84, 83, 59, 58, 52 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 259 392, 65 грн.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 59.1 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до матеріалів справи позивач та його відокремлений підрозділ знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО), а саме м. Слов'янськ, м. Маріуполь Донецької області.

Статтею 6 Закону № 1669-VII встановлено, що під час проведення АТО суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669).

З аналізу зазначених норм Закону № 1669-VII та Податкового кодексу України (надалі - ПКУ) вбачається, що зазначеним Законом встановлено пільги щодо орендної плати за землю, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб'єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. Зазначені норми Закону № 1669-VII не суперечать вимогам Податкового кодексу України.

Перелік земельних ділянок державної та комунальної власності, на які розповсюджуються пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, визначається виходячи з переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, згідно переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII. Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція". Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час. 2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України". Зазначене розпорядження опубліковано 8 грудня 2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України "Урядовий портал".

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція"; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".

Суд зазначає, що вказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час. Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, до зазначених населених пунктів належить м. Слов'янськ.

Судом встановлено, що відокремлений підрозділ позивача зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Слов'янськ, Донецької області - у населеному пункті, на території якого здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, земельні ділянки також розташовані в м. Слов'янську, період проведення антитерористичної операції триває, пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, поширюються на позивача як платника земельного податку, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції.

З матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2014 року та 25 листопада 2014 року Торгово-промисловою палато України позивачу були надані сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили № 1201, № 1735, якими засвідчено настання обставин непереборної сили при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та отриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що Законом № 1669-VII не були внесені відповідні зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати та нарахування за користування земельними ділянками державної та комунальної власності платників податків, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, а тому податковий орган позбавлений правових підстав для звільнення позивача від застосування штрафних санкцій у відповідності до норм статті 126 Податкового кодексу України, з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, можна дійти висновку, що на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення усі нормативно правові акти не повинні суперечити нормам Закону 1669-VII.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177 "а") до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ від 09 жовтня 2018 року на суму 5 436, 80 грн.;

№ від 09 жовтня 2018 року на суму 2 721, 81 грн.;

№ від 09 жовтня 2018 року на суму 0,11 грн.;

№ від 09 жовтня 2018 року на суму 51 878, 53 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, ) на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177 «а», ) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена та проголошена 12 березня 2019 року.

Рішення складено в повному обсязі 18 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Чекменьов Г.А.