Справа № 500/2749/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2749/18

11 березня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, а саме просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2018 року №Ф-2567-54.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 05.12.2018 року отримав від відповідача вимогу №Ф-2567-54 від 08.11.2018 року, згідно якої станом 31.10.2018 року у нього наявна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на суму 18577,52 грн. ОСОБА_2 вказує, що з січня 2017 року по даний час підприємницькою діяльністю не займається та доходу від такої діяльності не отримує. Окрім того, з 27.09.2017 року він працює на різних посадах в ПП «Захід-Хліб-Збут-2002» та єдиний внесок за нього сплачує роботодавець. За вказаний період підприємство сплатило внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за ОСОБА_2 в загальній сумі 11121,66 грн., на підтвердження чого позивач надає Довідку №07/4 від 07.12.2018 року.

Вважає вказану вимогу протиправною та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 18 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 18 січня 2019 року.

Ухвалами суду, постановленими в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в судових засіданнях 18.01.2019 року та 11.02.2019 року було оголошено перерву до 11 березня 2019 року.

Представник позивача в судове засідання не прибув, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних в матеріалах справи документів. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що відповідач не визнає позовні вимоги та обставини викладені позивачем у позовній заяві. За даними інформаційної системи органів ДФС, станом на 31.10.2018 року загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску по ОСОБА_2І, становить 18577 грн. 52 коп., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань та наявності боргу за 2015 рік.

Згідно п.4 ст. 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, а його стягнення відповідно до ст. 25 Закону здійснюють органи Державної виконавчої служби України. З метою забезпечення виконання органами ДФС покладених завдань з адміністрування єдиного внеску відповідачем було надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2567-54 від 08.11.2018 року. Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки, без проведення додаткових перевірок.

Відтак, відповідач зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ №Ф-2567-54 від 08.11.2018 є правомірною та не підлягає скасуванню, а відтак, в задоволенні адміністративного позову позивачеві слід відмовити.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач згідно даних 1С «Податковий блок» зареєстрований Тернопільською районною державною адміністрацією Тернопільської області як фізична особа-підприємець 12.05.2010 року, взятий на облік як платник єдиного соціального внеску з 02.06.2010 року (реєстраційний номер 191506349).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Державну реєстрацію припинення проведено 06.12.2018 року за власним рішенням позивача (рішення про припинення №2003546).

05.12.2018 року ОСОБА_2 отримав від відповідача вимогу №Ф-2567-54 від 08.11.2018, згідно якої станом 31.10.2018 року у нього наявна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на суму 18577,52 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464).

Відповідно до пп.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Згідно із п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобовязаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, установлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Мінімальна заробітна плата у 2015 році відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року №80-VIIl "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (у редакції Закону України від 20.09.2015 року №704-VIII) з 01 січня 2015 року - 1218 гривень, аз 01 вересня - 1378 гривень.

Мінімальна заробітна плата у 2017 році відповідно до Закону України від 21 грудня 2016 року №1801 -VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01 січня 2017 року - 3200 гривень.

У 2018 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3723 гривні згідно Закону України від 7 грудня 2017 року №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік".

Згідно з нормами частини п'ятої статті 8 Закону №2464, єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22% до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування, зобов'язані сплатити єдиний соціальний внесок за 2017 рік до 10.02.2018 року.

Статтею 9 Закон №2464, передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4, 5 та 5.-1 ч. 1. ст. 4 цього Закону ( в т. ч. фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування особи), зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Судом встановлено, що у позивача наявний борг за 2015 рік в сумі 2757,98 грн., у звязку з несплатою нарахування за ІІІ-ІV квартали 2015 року, а саме:

ІІІ квартал за липень (мінімальний страховий внесок 1218грн.*34,7% = 422,65 грн.), за серпень (121 8грн.*34.7% 422,65 гри.), за вересень (1378грн.* 34,7%=478,17грн);

IV квартал 478,17 грн. (мінімальний страховий внесок 1378грн.*34,7% = 478,17 грн.)

Окрім того, позивач зобовязаний був сплатити єдиний внесок в сумі 8448 грн. за 2017 рік (мінімальний страховий внесок за місяць у 2017 році 3200 грн.*22%=704,00 грн.), термін сплати 10.02.2018 року; та в сумі 7371,54 грн. за 2018 рік (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 році 3723 грн.*22%=819,06 грн.) термін сплати: за І квартал 2018 року сплата до 20.04.2018 р. у сумі 2457,18 грн., за ІІ квартал 2018 року сплата до 20.07.2018 р. у сумі 2457,18 грн., за ІІІ квартал 2018 року сплата до 20.10.2018 р. у сумі 2457,18 грн.

Згідно ч.4 ст. 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, а його стягнення відповідно до ст. 25 Закону №2464 здійснюють органи Державної виконавчої служби України.

Судом встановлено, що 08.11.2018 року ГУ ДФС у Тернопільській області винесено вимогу №Ф-2567-54 про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_2 в загальній сумі 15577,52 грн.

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції №449, до платників, які не виконали визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За приписами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналогічна правова позиція викладена у справі Верховного Суду №826/11623/16 від 11.09.2018 року.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2017 - 2018 роках ФОП, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону № 2464).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, чинним законодавством не передбачено.

Суд наголошує, що позивачем не надано доказів того, що він має право на звільнення від сплати єдиного внеску.

Суд не бере до уваги твердження позивача про відсутність підстав для прийняття вимоги з огляду на те, що з 27.09.2017 року він працює в ПП «Захід-Хліб-Збут-2002» та єдиний внесок за нього сплачує роботодавець, оскільки чинним законодавством не передбачено звільнення від сплати єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, які одночасно перебувають у трудових відносинах з іншими роботодавцями.

Окрім того, як вже зазначалось, борг позивача виник за несплату єдиного соціального внеску за 2015, 2017 та 2018 роки, в той час як ОСОБА_2 є найманим працівником лише з вересня 2017 року.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2567-54 від 08.11.2018 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.