Справа № 2а-5446/10/2370
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2010-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 2а-5446/10/2370

06.12.2010 р. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Трофімової Л.В., суддів Гараня С.М., Руденко А.В.

при секретарі Левчуку А.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю; представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом фізичної особи субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Шполянському районі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повністю від 20.05.2010р. №/0 на суму 140 591грн. 55коп. та частково від 20.05.2010р. №/0 на суму 300143грн.,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особи субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до державної податкової інспекції у Шполянському районі з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення повністю: від 20.05.2010р. №/0 щодо податку на додану вартість у сумі 226 346 грн., штрафних (фінансових санкцій) 113 173 грн. та від 20.05.2010р. №/0 щодо податку з доходів фізичних осіб у сумі 140 591 грн. 55 коп.

В обґрунтування заявлених вимог фізична особа субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 указував, що спірні податкові повідомлення-рішення було прийнято з посиланням на акт від 12.05.2010р. №394/1701/НОМЕР_1, проте викладені в цьому акті висновки про відсутність права на валові витрати та податковий кредит з ПДВ згідно документів (виданих особами, що не мають відношення до ПП «Фірма»Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин») як таких, що не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»є помилковими. Позивач стверджував, що за первинними документами податкового і бухгалтерського обліку, одержаними безпосередньо у ПП «Фірма»Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин», було оприбутковано товарно-матеріальні цінності та здійснено розрахунки з липня по вересень 2008 року, а підприємства визнано банкрутами 20.11.2008 р. та знято з обліку 26.12.2008 року. Позивач зазначав, що порушення, допущені одним платником у відображенні в податковому обліку певної господарської операції не впливають на права і обовязки іншого платника податків. Пояснював, що ДПІ не мала правових підстав для застосування мір відповідальності, оскільки акт не містить достатньої доказової бази і посилань чи обґрунтувань нікчемності правочинів, вчинених між позивачем та контрагенами ПП «Фірма»Фонвой Транс»і ПП «Агрофірма «Киянин».

У судовому засіданні представником позивача підтримано доводи і вимоги поданого позову з проханням до суду ухвалити рішення про задоволення позову. ДПІ не мала правових підстав не визнавати витрати і право на податковий кредит з ПДВ на підставі документів виписаних ПП «Фірма»Фонвой Транс»і ПП «Агрофірма «Киянин» вважаючи їх такими, що не відповідають вимогам ч.1,2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.99р. №996-ХIV у звязку із тим, що податкові та інші документи видані особами, які не мають відношення до вказаних контрагентів. Представник позивача наголошував, що операції з придбання товарно-матеріальних цінностей та отримання документів від ПП «Фірма»Фонвой Транс»і ПП «Агрофірма «Киянин»були здійснені позивачем, коли останні мали статус платника ПДВ і перебували у відповідному реєстрі. Позивачем надано оформлені податкові накладні: від 02.07.08р. №0278 на суму 278 428 грн., у т.ч. ПДВ 46404грн.80коп.; ПП «Фірма»Фонвой Транс»від 12.09.08р. №1298 на суму 384540грн., у т.ч. ПДВ 64090 грн.; ПП «Агрофірма «Киянин» від 08.10.08р. №946 на суму 448000грн., у т.ч. ПДВ 89600грн. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії своїх контрагентів.

Відповідач позов не визнав. Державною податковою інспекцією у Шполянському районі Черкаської області в обґрунтування заперечень зазначено, що податкове повідомлення-рішення від 20.05.2010р. №/0 про донарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 140 591 грн. 55 коп. прийнято у звязку із безпідставним віднесенням до витрат 4 кварталу 2008р. результатів щодо господарських операцій на підставі накладних і касових ордерів, отриманих від ПП «Фірма»Фонвой Транс»на суму 552 474грн. за 320 т. пшениці 6 класу, 190 т. соняшника і ПП «Агрофірма «Киянин»на суму 448 000грн. за 448 т. соняшника.

У судовому засіданні представниками відповідача підтримано доводи і вимоги заперечень проти позову з додатковими обгрунтуваннями: до податкового повідомлення-рішення від 20.05.2010р. №/0 про донарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 140 591 грн. 55 коп. зазначено, що первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції і мати обовязкові реквізити, а серед них особистий підпис і посади відповідальних осіб, а тому не належать до складу витрат не підтверджені відповідними документами витрати (відповідальним за діяльність ПП «Фірма»Фонвой Транс»був директор ОСОБА_5, якого засуджено та визнано винним з призначенням покарання за ч.2 ст.205 КК України з позбавленням волі на три роки за вироком Подільського районного суду м.Києва від 18.05.2010р. у справі №1-562/10); до податкового повідомлення-рішення від 20.05.2010р. №/0 щодо податку на додану вартість у сумі 226 346 грн., штрафних (фінансових санкцій) 113 173 грн. зазначено, що податкові накладні підписано іншою (без належних повноважень) особою: від ПП «Фірма»Фонвой Транс»ОСОБА_6, від ПП «Агрофірма «Киянин» ОСОБА_7, хоча керівником значився ОСОБА_8 , тому ДПІ правомірно нараховано податок з доходів фізичних осіб та податок на додану вартість.

Вивчивши матеріали справи, доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, що врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Позивач, фізична особа субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 пройшов процедуру державної реєстрації (свідоцтво В02 №892778), набув правового статусу субєкта господарювання підприємця, на обліку як платник податків, зборів (обовязкових платежів) знаходиться в ДПІ у Шполянському районі (свідоцтво платника ПДВ від 17.03.1999р. 385206671). Вказані обставини сторонами визнаються, а тому в силу ч.3 ст.72 КАС України не доказуються перед судом.

Підставою для прийняття державною податковою інспекцією у Шполянському районі оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 20.05.2010р. №/0 щодо податку на додану вартість у сумі 226 346 грн., штрафних (фінансових санкцій) 113 173 грн. (а.с.10 т.1) та від 20.05.2010р. №/0 щодо податку з доходів фізичних осіб у сумі 140 591 грн. 55 коп. (а.с.11 т.1) стали висновки документальної виїзної планової перевірки підприємця ОСОБА_1 (НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.08 р. по 30.09.09 р., що оформлено актом від 12.05.2010р. №394/1701/НОМЕР_1 (а.с.11-33 т.1) з встановленими порушеннями: ч.1,2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.99 р. №996-ХIV; пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 р. №168/97-ВР унаслідок чого занижено податок на додану вартість за жовтень 2008 р. та вересень 2009 р. у сумі 226346 грн.; абз. 3 ст. 13 розділу IV Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян»від 26.12.92р. №13-92 з урахуванням абз.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.94р. №334/94-ВР, унаслідок чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 140 591 грн. 55 коп.

Судом досліджено, що у вироку у справі від 18.05.2010 р. №1-562/10 (а.с.91 т.1) Подільським районним судом м.Києва зазначено:використовуючи фіктивні юридичні особи - ПП «Фірма»Фонвой Транс»та інші для прикриття незаконної діяльності, невстановлені слідством особи отримали можливість складати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні документи, що свідчать про реалізовані товари роботи (послуги), фактично не здійснюючи господарську діяльність, повязану з виробництвом продукції, виконанням робіт, наданням послуг чи заняття торгівлею. Дії підсудного ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 205 КК України, як фіктивне підприємництво, тобто створення та придбання субєктів підприємницької діяльності- юридичних осіб з метою прикриття незаконної діяльності (а.с.94 т.1). Апеляційний суд м.Києва ухвалою від 14.09.2010 року апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та засудженого до позбавлення волі на три роки ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок у справі від 18.05.2010 р. №1-562/10 Подільського районного суду м.Києва без змін. Декларації з податку на додану вартість ПП «Фірма»Фонвой Транс» за 07.2008р. (а.с.108-114 т.1) і розшифровку до неї у розрізі контрагентів додаток 5, де відсутні операції із ОСОБА_1Б.(а.с.115-119 т.1); за 08.2008р. (а.с.120-126 т.1) і розшифровку до неї у розрізі контрагентів додаток 5, де відсутні операції із ОСОБА_1Б.(а.с.127-130 т.1); за 09.2008р. (а.с.131-137 т.1); за 10.2008р. (а.с.138-144 т.1); за 11.2008р. (а.с.145-151 т.1) складено за підписом ОСОБА_5

Стосовно учасників в діяльності ПП «Агрофірма «Киянин»провадження у кримінальній справі №01-9051 зупинено на підставі п.3 ст.206 КПК України (а.с.106 т.1). Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_8 (за реєстраційними документами в одній особі директор і бухгалтер а.с.107 т.1): чи здійснювало ПП «Агрофірма «Киянин»будь-яку діяльність невідомо (а.с.105).

Судом критично оцінено твердження у судовому засіданні представника позивача щодо перевірених взаємовідносин із сумнівними контрагентами (а.с.159) в наявному акті (а.с.153-161) від 13.01.2009р. №15/1701/НОМЕР_1 про результати планової перевірки документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.10.2007р. по 30.09.2008р., оскільки вказано: «у разі надходження додаткових матеріалів, що підтверджують порушення законодавства ДПІ у Шполянському районі можливе прийняття рішення щодо проведення позапланової документальної перевірки правомірності здійснення операцій та визнання угод нікчемними і правомірності віднесення сум ПДВ до податкового кредиту»(а.с.161).

Суд зазначає, що посилання у судовому засіданні представника позивача на наявність на час здійснення операцій інформації про контрагентів у реєстрі платників ПДВ як платників та відповідно відсутність інформації про анулювання їх свідоцтв: 20.07.2009р. ПП «Агрофірма «Киянин»(а.с.162); 26.12.2008р. ПП «Фірма»Фонвой Транс»(а.с.163) не є безумовним і єдиним доказом правомірності поведінки господарюючого субєкта і належного виконання податкового обовязку, оскільки загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність, а також свобода підприємницької діяльності, що не заборонена законом. Цивільним кодексом України від 16.01.2003р. №435-IV визначено, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Правочин (ст.228) вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Підприємництво (ст.44 Господарського кодексу україни) здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності та самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

Згідно положень Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ (далі Закон №1251-ХІІ) та Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі Закон №2181-ІІІ) відповідач зобовязаний подавати до органів державної податкової служби та інших контролюючих органів податкові декларації та розрахунки (даліподаткові декларації) у строки встановлені законодавством, на підставі яких здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обовязкового платежу).

Стаття 9 Закону №1251-ХІІ передбачає, що платники податків та інших обовязкових платежів зобовязані: а) вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені чинним законодавством; б) подавати до державних податкових інспекцій та інших державних органів відповідно до законодавства декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, повязані з обчисленням і сплатою податків та інших обовязкових платежів; в) сплачувати належні суми податків та інших обовязкових платежів у встановлені законодавством терміни.

Прийняття за результатами розгляду матеріалів проведених перевірок податкових повідомлень рішень віднесено законодавцем до компетенції органів державної податкової служби України згідно із ст.11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", ст.ст.2 і 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», Інструкцією про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби (затверджено наказом ДПА України від 17.03.2001р. №110, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.03.2001р. за №268/5459; далі за текстом Інструкція), Порядком направлення органами податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій (затверджено наказом ДПА України від 21.06.2001р. №253, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.07.2001р. за №567/5758; далі за текстом - Порядок).

Суд при розвязанні спору перевіряє на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України податкові повідомлення-рішення як правові акти індивідуальної дії, що створили для позивача обовязок сплати до бюджету податкового платежу, оскільки оспорюваними податковими повідомленнями рішеннями визначено строк виконання податкового обовязку, а отже вплинули на права та обовязки позивача у публічно-правових відносинах у сфері оподаткування.

Суд, оцінюючи вимогу щодо визнання протиправними рішень субєкта владних повноважень зазначає, що відповідно до ст.20 Закону України Про систему оподаткування, ст.2 Закону України Про державну податкову службу в Україні, ст.2 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами контроль за правильністю обчислення субєктами права, що мають статус платників податків, розміру податкових зобовязань покладений на органи державної податкової служби України. За змістом ст.ст.8-11 Закону України Про державну податкову службу в Україні контроль здійснюється шляхом реалізації органами державної податкової служби України права на проведення документальних невиїзних перевірок (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Пунктом 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затверджено наказом ДПА України від 10.08.2005р. №327, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за №925/11205; далі за текстом Порядок) передбачено, що за результатами проведення невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка. Результати проведення документальної невиїзної перевірки відповідачем у спірних правовідносинах було оформлено саме актом.

Як зясовано судом, фактичною підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень від 20.05.2010 р. № /0 на суму 140 591 грн. 55 коп. та частково від 20.05.2010 р. № /0 на суму 300 143 грн. слугував відображений в акті від 12.05.2010 р. № 394/1701/НОМЕР_1 висновок про сумнівні операції з придбання від ПП «Фірма» Фонвой Транс»за підписом ОСОБА_6, хоча керівником значився ОСОБА_5, а від ПП «Агрофірма «Киянин»ОСОБА_7, хоча керівником значився ОСОБА_8, чим завищено податковий кредит, оскільки податкові накладні не відповідають вимогам законодавчих актів і «не можуть бути визнані документами, що підтверджують суми сплаченого (нарахованого) ПДВ»- а.с.28 т.1, а.с.30 т.1; а.с.39 т.1, а.с.38 т.1.

За змістом норм Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду (п.1.7 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість», виникає у межах господарських операцій, що є обєктом оподаткування ПДВ.

Правові відносини з приводу формування податкового кредиту з податку на додану вартість унормовані Законом України «Про податок на додану вартість», згідно з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 якого податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України. За визначенням п.1.4 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

При цьому, суд відмічає, що розрахунки проведено готівкою відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера ПП «Фірма»Фонвой Транс»від 02.07.08 р. №02/07 на суму 278 428 грн. 80 коп. (а.с.41), від 12.09.08 р. № 12/09 на суму 100 000 грн. 00 коп. (а.с.40), від 15.09.08 р. №02/07 на суму 284 540 грн. 00 коп. (а.с.40), де значиться підпис схожий на підпис ОСОБА_6 вчинений на податковій накладній; до квитанцій до прибуткового касового ордера ПП «Агрофірма «Киянин» де значиться підпис схожий на підпис ОСОБА_7: від 08.10.08р. № 1435 на суму 170 000 грн.00 коп. (а.с.42), від 08.10.08 р. № 1437 на суму 170 000 грн. 00 коп. (а.с.42), від 10.10.08 р. № 1438 на суму 197 600 грн. 00 коп. (а.с.42).

Судом за результатами дослідження зібраних на виконання вимог статті 11 КАС України у частині офіційного зясування всіх обставин у справі щодо доказів в їх сукупності, виявлено правові підстави для застосування до позивача відповідальності за недотримання вимог податкового законодавства у частині відображення у податковому обліку достовірної інформації на підставі належних документів.

Відповідно п.п. 7.2.3. п. 7.2 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань. Представником відповідача було надано пояснення, що у звязку з видачею податкових накладних, у платника податків повинні виникнути податкові зобовязання, які він зобовязаний відобразити в податковій декларації з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 1.11 статті 1 Закону № 2181-ІІІ, податкова декларація, розрахунок документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору. Згідно п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобовязання, яку зазначає у податковій декларації. Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ, податкове зобовязання, самостійно визначене платником податків у поданій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Таким чином, податкова декларація з додатками є документом, який підтверджує факт виникнення податкового зобовязання, а отже правомірність та законність видачі податкових накладних. Закон України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР повязує виникнення права платника податків на отримання бюджетного відшкодування лише при фактичній надмірній сплаті податку, а не з самого факту існування зобовязання по сплаті податку в ціні товару. Позивачем не доведено правомірність формування податкового кредиту як складової для визначення права на бюджетне відшкодування (пп.7.7.1 ст.7).

Як вбачається з матеріалів перевірки, посадовими особами приватного підприємства ПП «Фірма»Фонвой Транс»та ПП «Агрофірма «Киянин», які були відповідальними за ведення фінансово-господарської діяльності підприємства за період, що перевірявся первинні розрахункові та звітні документи (податкові накладні) підписано невстановленими особами. Законом України від 21.12.2000р. № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (пп.4.1.2 ст.4) визначено, що податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Вимоги до оформлення документів господарської діяльності викладені в частинах 2 і 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999 року № 996-ХІ, відповідно до яких: «…первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції…». Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ застосовується штрафна (фінансова) санкція в у сумі 113 173 грн.: коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобовязання платника податків, такий платник податків зобовязаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобовязання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обовязкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше пятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 2 статті 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заперечуючи проти позову, відповідач подав до суду докази, що доводять факт безпідставного відображення у складі витрат і податкового кредиту результатів операцій з ПП «Фірма»Фонвой Транс» та ПП «Агрофірма «Киянин». Провівши системний аналіз норм Закону України Про податок на додану вартість, Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для віднесення на розрахунки з державою ПДВ за документами, складеними невстановленими особами.

Проведене судом вивчення змісту акту перевірки від 12.05.2010р. №394/1701/НОМЕР_1 показало, що в ході перевірки відповідач не ставив під сумнів фактичну наявність пшениці та соняшника (а.с.174 т.1, а.с.169 т.1), проте, на думку суду, з огляду на принципи добросовісності і не зловживання правами зазначав про неможливість походження товару і оформлення документами удаваних операцій саме від контрагентів ПП «Фірма»Фонвой Транс»та ПП «Агрофірма «Киянин».

Проаналізувавши положення наведених норм закону, суд доходить висновку, що визначальним критерієм для формування витрат є причетність набутих у власність товарів, (отриманих робіт, спожитих послуг) до господарської діяльності субєкта господарювання як платника податку, проте послуги з транспортування, зберігання та відповідне ціноутворення у спірних операціях з ПП «Фірма»Фонвой Транс»та ПП «Агрофірма «Киянин»не відображені в документах та матеріалах справи, що є обєктивно необхідними для організації процесу купівлі-продажу пшениці та соняшнику у значних розмірах.

Оскільки здійснення господарської операції може бути підтверджено не лише податковою накладною, а відображення у податковому обліку і звітності проводиться на підставі первинних та розрахункових документів (договорів оренди транспорту, актів виконаних робіт, актів прийому передачі товару, довіреностей,товарно-транспортних накладних, достовірних платіжних документів, що складені уповноваженими особами), що у судове засідання позивачем не надано, то суд вважає прийняття податкового повідомлення рішення державної податкової інспекції у Шполянському районі про нарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій року від 20.05.2010 р. № /0 на суму 339 519 грн. і повязаного за змістом відображення результатів здійснення операцій від 20.05.2010 р. №/0 на суму 140 591 грн. 55 коп. правомірним. З огляду на викладені вище обставини відповідачем вірно визначено податкові зобовязання позивача, отже суд не знаходить підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Оскільки спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, судові витрати згідно ч.4 ст.94 КАС України стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 14, 86, 89, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, що може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі 10 грудня 2010 р.

Головуючий Л.В.Трофімова

Суддя С.М.Гарань

Суддя А.В.Руденко

Суддя Л.В.Трофімова