Справа № 826/15563/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2019-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 лютого 2019 року № 826/15563/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Борсуковській А.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Пуценко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжинський консервний завод"

до Управління Держпраці у Чернігівській області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,

про визнання протиправними і скасування постанови про накладення штрафу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніжинський консервний завод" (, адреса: 02090, Київ, вул.Бутлерова Академіка, 1) (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Управління Держпраці у Чернігівській області (, адреса: 14000, Чернігів, вул.П'ятницька, 39) (далі - відповідач), у якій просить суд визнати протиправними та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №25-01-104/0486/221 від 22.08.2018 і припису №25-01-104/0486-0371 від 27.08.2018.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив про те, що при проведенні перевірки та під час розгляду справи про накладення штрафу відповідачем не було в повній мірі досліджено обставини, які викладені в акті перевірки, не зібрано достатніх доказів, у тому числі письмових пояснень опитаних осіб, які б давали можливість об'єктивно встановити фактичне перебування позивача з фізичними особами у трудових відносинах, не здійснено жодних дій спрямованих на перевірку факту перебування вказаних фізичних осіб у трудових або цивільно-правових відносинах з ФОП ОСОБА_3

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Відповідач надав суду 23.10.2018 відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що під час проведення інспекційного відвідування позивача, складання та направлення на адресу позивача акту інспекційного відвідування та припису про усунення виявлених порушень, а також винесення та направлення постанови про накладення штрафу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Третя особа надала суду 27.12.2018 письмові пояснення по суті спору, в яких вказала про те, що між ФОП ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір від 05.08.2018 №05/08/2016-2, за умовами якого на замовлення позивача (замовник) ФОП ОСОБА_3 (виконавець) зобов'язалась виконати на сільськогосподарських площах замовника роботи під керівництвом фахівців замовника, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього Договору. При цьому, зазначила, що фізичні особи, які здійснювали роботи під час проведення перевірки відповідачем є працівниками ФОП ОСОБА_3 та виконували роботи згідно укладених цивільно-правових договорів.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказавши на їх безпідставність.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства, враховуючи заяви представників сторін, суд вирішив продовжити судовий розгляд в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

У період з 24.07.2018 по 02.08.2018 посадовими особами Управління Держпраці у Чернігівській області ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі направлення на проведення контрольного заходу № 843 від 23.07.2018 року проведене інспекційне відвідування позивача за адресою місцезнаходження: Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Шевченка, 160, про що складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № 25-01-104/0486 від 02.08.2018 (далі - акт).

Відповідно до акту під час проведення інспекційного відвідування відповідач встановив порушення позивачем норм трудового законодавства, а саме: «фактичний допуск керівництвом ТОВ "Ніжинський консервний завод" 24.07.2018 до роботи на полях, що знаходяться на території Переяслівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, де проводяться сільськогосподарські роботи Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніжинський консервний завод» наступних громадян: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 без укладених трудових договорів, без видання наказів ТОВ "Ніжинський консервний завод" про прийняття вказаних працівників на роботу та без належного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Недотримання наведених вище норм трудового законодавства, а саме: фактичний допуск вказаних працівників до роботи, керівництвом ТОВ "Ніжинський консервний завод", на думку відповідача, є порушенням частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю.

Не погоджуючись з висновками акту, позивач 14.08.2018 направив відповідачу зауваження до акту.

22.08.2018 за результатами розгляду справи про накладення штрафу позивачу вручено постанову про накладення штрафу від 22.08.2018 № 25-01-104/0486/221.

Позивачем 28.08.2018 року отримано припис про усунення виявлених порушень № 25-01-104/0486-0371 від 27.08.2018 року.

Не погоджуючись з зазначеною постановою та приписом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, в ході інспекційного відвідування 24.07.2018 посадовими особами відповідача здійснено виїзд на поля, що знаходяться на території Переяслівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, де проводяться сільськогосподарські роботи ТОВ «НКЗ». Під час відвідування було проведено спілкування з наступними громадянами: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17. Під час спілкування було встановлено, що ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто станом на день перевірки є неповнолітньою особою.

Згідно усних пояснень вказаних осіб, вони з перших чисел липня місяця 2018 року (точної дати назвати не змогли) працюють на ТОВ «НКЗ», заробітну плату отримують від ТОВ «НКЗ» двічі на місяць, що також підтвердила керівник с-г проекту ТОВ «НКЗ» ОСОБА_18 під час усного спілкування в присутності вказаних осіб, а також головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Чернігівській області ОСОБА_7 та головного державного інспектора відділу нагляду в агропромисловому комплексі та соціально-культурній сфері Управління Держпраці у Чернігівській області ОСОБА_19

Вказані особи, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відсутні в наданому штатному розкладі ТОВ «НКЗ» на 01.05.2018, затвердженого наказом генерального директора ТОВ «НКЗ» від 01.05.2018 № 005-К, а також у наданому списковому складі підприємства по ТОВ «НКЗ». Будь-яких документів, які б підтверджували оформлення трудових відносин між ТОВ «НКЗ» та вказаними особами, керівництвом ТОВ «НКЗ» не було надано.

На запит Управління Держпраці у Чернігівській області, листом від 31.07.2018 вих. № 8197/10/25-01-13-05-10 ГУ ДФС у Чернігівській області повідомило, що відповідно до інформаційних баз даних ГУ ДФС у Чернігівській області ТОВ «НКЗ» не було подано повідомлень про прийняття працівників на роботу за період з 01.01.2018 по 30.07.2018 року по таким особам: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17.

Відповідач вважає, що позивачем фактично допущено 24.07.2018 до роботи на полях, що знаходяться на території Переяслівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, де проводяться сільськогосподарські роботи Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніжинський консервний завод» наступних громадян: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 без укладених трудових договорів, без видання наказів ТОВ «НКЗ» про прийняття вказаних працівників на роботу та без належного повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Недотримання наведених норм трудового законодавства, а саме: фактичний допуск вищевказаних працівників до роботи, керівництвом ТОВ «НКЗ», без належного оформлення трудових договорів, на думку відповідача, є порушенням вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №386/2011 (надалі - Положення), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункт 7 Положення).

Підпунктом 1, 3 пункту 4 Положення визначено, що органи Держпраці України відповідно до покладених на них завдань здійснюють, зокрема, державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (далі - роботодавці) законодавства про працю з питань трудових відносин, робочого часу та часу відпочинку, нормування праці, оплати праці, надання гарантій і компенсацій, пільг для працівників, які поєднують роботу з навчанням, дотримання трудової дисципліни, умов праці жінок, молоді, інвалідів, надання пільг і компенсацій за важкі та шкідливі умови праці, забезпечення спеціальним одягом і спеціальним взуттям, засобами індивідуального захисту, мийними та знешкоджувальними засобами, молоком і лікувально-профілактичним харчуванням; проведення обов'язкових медичних оглядів працівників певних категорій; дотримання режимів праці та інших норм законодавства; державний нагляд та контроль за додержанням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295.

Так, пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці зокрема Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Згідно з пунктом 12 Порядку №295 вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

У відповідності до пункту 30 вказаного Порядку припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені у 10-денний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці. У разі незгоди з рішенням керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці таке рішення може бути оскаржене до керівника або заступника керівника Держпраці. Подання в установлений строк скарги тимчасово припиняє виконання припису або вимоги. Скарга розглядається у 30-денний строк з дати її надходження, якщо інше не встановлено законом.

За результатами розгляду скарг вимоги, приписи можуть бути скасовані повністю або в окремій частині.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (пункт 19 Порядку №295).

Проте, в матеріалах справи відсутні докази про оскарження вимоги та припису позивачем.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, встановлених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядникові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною третьої статті 24 Кодексу законів про працю встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 265 Кодексу законів про працю посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий статті 265).

Отже, диспозиція частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України встановлює відповідальність саме за "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору".

З матеріалів справи вбачається, що згідно з пунктами 1.1 та 1.2 Договору від 05.08.2018 року № 05/08/2016-2 (далі - Договір), який укладено між Позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (виконавець), виконавець на замовлення замовника зобов'язується виконати на сільськогосподарських площах замовника, що знаходяться в с. Переяслівка, Ніжинського району Чернігівської області, роботи під керівництвом фахівців замовника, а замовник прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього Договору. Виконані роботи оплачуються замовником після підписання сторонами актів виконаних робіт (наданих послуг) або шляхом внесення передоплати.

За своєю правовою природою вказаний вище Договір є договором підряду.

Як зазначила у своїх письмових поясненнях третя особа, фізичні особи, які здійснювали роботи на сільськогосподарських площах позивача 24.07.2018 під час проведення перевірки відповідачем є працівниками ФОП ОСОБА_3, які працювали на підставі цивільно-правових договорів.

Третьою особою у відповідності до вимог законодавства, інформацію про зазначених осіб було включено до звіту про суми нарахованої заробітної плати (форма №Д4) за липень 2018 року. Крім того, зазначених осіб включено до податкового розрахунку (форма ДФ) за третій квартал 2018 року, копії яких надавалися третьою особою під час розгляду справи позивача та винесенні оскаржуваної постанови, але не були прийняті відповідачем до уваги.

Відповідачем не спростовано того, що зазначені працівники є працівниками ФОП ОСОБА_3, які працювали на підставі цивільно-правових договорів, укладених з нею.

Водночас відповідачем, при проведенні інспекційного відвідування та складенні акту перевірки, зазначено інформацію лише зі слів осіб які виконували роботи на сільськогосподарських площах позивача, при цьому вказаних осіб не було ідентифіковано, про що свідчать помилки у прізвищах осіб зазначених в акті інспектування.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, передбачених абзацом 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення відповідача, яким позивачу нараховані штрафні санкції, та винесенні припису, презюмується добросовісність суб'єкта господарювання, якщо зазначеним органом не доведено інше.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваних постанови та припису, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжинський консервний завод" підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначені приписи на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 16 840,15 грн., сплачених згідно платіжного доручення №4706753 від 11.09.2018.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжинський консервний завод" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області №25-01-104/0486/221 від 22.08.2018

Визнати протиправним та скасувати припис Управління Держпраці у Чернігівській області №25-01-104/0486-0371 від 27.08.2018.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжинський консервний завод" сплачений ним судовий збір у розмірі 16840,15 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот сорок гривень 15 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області.

Стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю "Ніжинський консервний завод" (, адреса: 02090, Київ, вул.Бутлерова Академіка, 1)

Боржник: Управління Держпраці у Чернігівській області (, адреса: 14000, Чернігів, вул.П'ятницька, 39)

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов