Справа № 826/9954/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

за наслідками розгляду заяв

19 березня 2019 року м. Київ № 826/9954/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Аблов Є.В., розглянувши заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_10, ОСОБА_11, яка діє в інтересах ОСОБА_12, ОСОБА_13, яка діє в інтересах ОСОБА_14, ОСОБА_15, який діє в інтересах ОСОБА_16, ОСОБА_17, яка діє в інтересах ОСОБА_18, ОСОБА_19, яка діє в інтересах ОСОБА_20, ОСОБА_21, який діє в інтересах ОСОБА_22 про залучення до участі у справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 до Міністерства охорони здоров'я України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (далі - позивачі) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства охорони здоров'я України (далі - відповідач), у якій просять суд визнати бездіяльність Міністерства охорони здоров'я України у питанні забезпечення хворих на спінальну м'язову атрофію на отримання належної допомоги та якості життя та зобов'язати Міністерство охорони здоров'я України в рамках заходів програмного характеру, тобто системно і неодноразово, включити в номенклатуру лікарські засоби та вироби медичного призначення та профінансувати державні закупівлі, що забезпечать отримання належної допомоги, якість життя громадян України, що хворі на спінальну м'язову атрофію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без виклику сторін.

03 січня 2019 року до суду надійшли заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_10, ОСОБА_11, яка діє в інтересах ОСОБА_12 про залучення їх до участі у справи в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, які обґрунтовані тим, що спір, який розглядається, прямо впливає на їх права та інтереси, оскільки стосується їх дітей, хворих на спінальну атрофію.

09 січня 2018 року до суду надійшли заяви ОСОБА_13, яка діє в інтересах ОСОБА_14, ОСОБА_15, який діє в інтересах ОСОБА_16, ОСОБА_17, яка діє в інтересах ОСОБА_18, ОСОБА_19, яка діє в інтересах ОСОБА_20 про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Заяви обґрунтовані тим, що, оскільки судом вирішується спір з приводу бездіяльності Міністерства охорони здоров'я України по відношенню до людей зі спінальною атрофією, на яку хворіють їх діти, справа прямо впливає на їх права та інтереси.

З аналогічною заявою 16 січня 2019 року до суду звернувся ОСОБА_21, який діє в інтересах ОСОБА_22 та який також просив залучити його до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки його дитина хворіє на спінальну атрофію.

Дослідивши зазначені заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини другої та четвертої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Таким чином, процесуальним приводом для залучення у справу третіх осіб є:

1) клопотання самої цієї особи, яка бажає брати участь у справі в статусі третьої особи;

2) клопотання особи, яка бере участь у справі, зокрема сторони (позивача або відповіла);

3) ініціатива суду.

Підставою участі третіх осіб у справі є їх юридична заінтересованість, яка ґрунтується на матеріально-правових відносинах з однією із сторін даної цивільної справи.

Матеріальною підставою залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є обгрунтоване припущення, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі. Судове рішення може вплинути на права або обов'язки третьої особи, якщо між цією третьою особою і стороною, на боці якої вона бере участь у справі, існують певні правовідносини (права і обов'язки), які за наслідками вирішення справи можуть змінитися або припинитися, або якщо на підставі рішення суду між стороною і третьою особою виникнуть нові правовідносини (права і обов'язки).

Статтею 129 Конституції України закріплено такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені принципи знайшли своє відображення у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому адміністративні суди зобов'язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У справі «Golder проти Сполученого Королівства» (№ 4451/70, рішення від 21 лютого 1975 року) ЄСПЛ вперше дійшов висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була б безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні за наслідками розгляду цієї справи ЄСПЛ закріпив правило про те, що частина перша статті 6 Конвенції містить у собі невід'ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Водночас, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення.

У зазначеній вище справі «Golder проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди.

Крім того, при визначенні питання щодо порушеного права заявників у спірних правовідносинах, слід зазначити про наявність «публічного інтересу» такого спору.

Так, за загальним визначенням, «публічним інтересом» є важливі для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які, відповідно до законодавчо встановленої компетенції, забезпечуються суб'єктами публічної адміністрації. Тобто публічний інтерес є ні чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.

В адміністративному праві під поняттям «публічна адміністрація» слід розуміти систему органів державної виконавчої влади та виконавчих органів місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та інші суб'єкти, наділені адміністративно-управлінськими функціями, які діють з метою забезпечення як інтересів держави, так і інтересів суспільства в цілому, а також сукупність цих адміністративно-управлінських дій та заходів, встановлених законом.

У справі, що розглядається, заявники звернулися до адміністративного суду з заявами про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, маючи на меті бути учасниками справи у якій здійснюється захист прав осіб, хворих на спінальну атрофію.

Спінальні м`язові атрофії (СМА) - група тяжких спадкових генетично-детермінованих захворювань, які характеризуються прогресуючою дегенерацією мотонейронів передніх рогів спинного мозку та призводять до прогресивного розвитку слабкості м`язів та їх атрофії.

За статистичними даними поширеність усіх форм СМА - 1:6 000 - 10 000 дітей, носієм захворювання є кожна 40-60 людина.

Враховуючи зазначені обставини, а також публічний інтерес цього спору, суд вважає недоцільним залучення до участі у справі заявників, як батьків дітей, хворих на спінальну атрофію, оскільки такі дії суду призведуть до надмірного навантаження та затягування розгляду справи.

Крім того, згідно з частиною першою статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Пунктом другим частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З поданих заяв неможливо встановити осіб, які звертаються до суду, оскільки заявниками не додано належним чином завірених копій документів, які б підтверджували їх особу.

Також, у заявах відсутній виклад обставин, якими заявники обґрунтовують підстави для залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Саме лише посилання на те, що справа прямо впливає на їх права та інтереси, на думку суду, не може слугувати належним обґрунтуванням таких підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог заявників.

Керуючись статтями 49, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_10, ОСОБА_11, яка діє в інтересах ОСОБА_12, ОСОБА_13, яка діє в інтересах ОСОБА_14, ОСОБА_15, який діє в інтересах ОСОБА_16, ОСОБА_17, яка діє в інтересах ОСОБА_18, ОСОБА_19, яка діє в інтересах ОСОБА_20, ОСОБА_21 у задоволенні заяв про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи (частина п'ята статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Є.В. Аблов