Справа № 200/1127/19-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 р. Справа№200/1127/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, 1), відповідач 2, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 40) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, відповідач 2, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання бездіяльності Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області щодо непризначення до сплати і неперерахування ОСОБА_1 суми державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 за період з червня 2016 року по січень 2017 року протиправною; зобов'язання Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області призначити до сплати та перерахувати на користь ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 6880,00 гривень; визнання бездіяльність Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради щодо непризначення державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, непризначення до сплати і неперерахування ОСОБА_1 суми державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 за період з лютого 2017 року по травень 2018 року протиправною; зобов'язання Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради призначити державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначити до сплати та перерахувати на користь ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, у сумі 13 760,00 гривень.

Доводи позовної заяви, позивач обґрунтовує тим, що позивач звернувся за призначенням допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення (Лівобережного) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.

18.12.2015 року позивач змінив місце свого проживання та звернувся до Департаменту соціального захисту населення Дзержинської міської ради.

У березні 2016 року Управлінням соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області позивачу перераховано 18920,00 грн. У квітні та травні 2016 року на рахунок позивача ще надходили кошти у сумі 860,00 грн. щомісячно, а з червня 2016 року позивач не отримує допомогу при народженні дитини.

У грудні 2017 року Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області звернулось до Дзержинського міського суду Донецької області із позовною заявою про стягнення з позивача суми допомоги при народженні дитини в розмірі 18920,00 грн.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області у справі №225/6476/17 від 29.05.2018 року позовні вимоги Управління соціального захисту населення ВЦА м. Торецьк задоволено: із ОСОБА_1 стягнуто 18920,00 грн. надміру отриманої допомоги при народженні дитини.

Таким чином, Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області припинило нараховувати і сплачувати на користь ОСОБА_1 щомісячно суму допомоги при народженні дитини.

У подальшому позивач змінив місце проживання, переїхавши до м. Слов`янськ Донецької області, де звернувся до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради для взяття його на облік як отримувача різних видів державної допомоги.

За новим місцем проживання позивач не отримав жодного платежу у межах надання державної допомоги при народженні дитини.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Управлінням соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що згідно рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми, допомога при народженні дитини на сина ОСОБА_2 Управлінням соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області була призначена з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року в розмірі 10320,00 грн., з 01.06.2015 року по 31.05.2018 року в розмірі 860,00 грн. щомісяця.

В травні 2016 року Управлінням соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області отримано особову справу позивача від Управлінням соціального захисту населення Вінницької міської ради, з матеріалів якої було встановлено, що позивачу була призначена вищевказана допомога та виплачена за період з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року в сумі 18920,00 грн. (з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року в розмірі 10320,00 грн., з 01.06.2015 року по 31.03.2016 року у розмірі 860,00 грн. щомісячно).

Таким чином, внаслідок отримання допомоги і в м. Вінниця, і в м. Торецьк, утворилась переплата у розмірі 18920,00 грн. (за період з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року).

З 01.06.2016 року виплату допомоги позивачу призупинено до з`ясування обставин.

Оскільки, сума переплати у розмірі 18920,00 грн. обліковується за управлінням, 05.12.2017 року управлінням надано позовну заяву про стягнення суми допомоги при народженні дитини до Дзержинського міського суду Донецької області.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29.05.2018 року у справі №225/6476/17 позов задоволено.

18.02.2019 року грошові кошти в розмірі 18920,00 надійшли на рахунок з обліку депозитних сум Торецького МВ ДВС.

Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради до суду надано відзив на позовну заяву, в якому управління зазначило, що позивач з 07.12.2016 року перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа.

Управлінням зазначено, що виплата допомоги при народженні дитини поновлюється, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною звернулась протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою (п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми).

ОСОБА_1 до управління з заявою про призначення (подовження) допомоги при народженні дитини не зверталась.

Управлінням рішення про призначення або відмови у призначенні допомоги при народженні не приймалось.

Для отримання державної допомоги при народженні дитини позивачу потрібно звернутись до управління з заявою про призначення (подовження) допомоги при народженні дитини.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, дата видачі 18.06.2015 року, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, про що складений відповідний актовий запис № 2259.

Рішенням Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) від 30.06.2015 року ОСОБА_1 призначено допомогу при народженні дитини з 01.06.2015 року по 31.05.2018 року.

Рішенням Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) від 05.04.2016 року ОСОБА_1 знято з оплати з 01.04.2016 року, допомога при народженні дитини призначена з 01.06.2015 року по 31.03.2016 року.

Згідно довідки Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради Управління соціального захисту населення (Лівобережне) від 28.02.2018 року №745 ОСОБА_1 виплачено щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини за період з травня 2015 року по березень 2016 року у розмірі 18920,00 грн. ( травень 2015 року - 10320,00 грн., з червня 2015 року по березень 2016 року - 8600,00 грн.).

Відповідно довідки Управління соціального захисту населення ВЦА м. Торецьк Донецької області від 28.02.2018 року позивачем отримана щомісячна одноразова допомога при народженні першої дитини за період з 01.05.2015 року по 31.05.2016 року у розмірі 20640,00 грн.

У зв`язку з виявленням факту надмірної виплати позивачу державної допомоги при народженні дитини в сумі 18920,00 грн. за період з 01.05.21015 року по 31.03.2016 року відділом грошових виплат і компенсацій Департаменту соціального захисту населення повідомлено про припинення надання соціальної допомоги ОСОБА_1 з 06.05.2016 року.

Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області звернулось до Дзержинського міського суду Донецької області з позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 переплаченої суми допомоги при народженні дитини у розмірі 18920,00 грн.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 29.05.2018 року по справі №225/6476/17 позовні вимоги Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецька Донецької області суму надміру отриманої допомоги при народженні дитни у розмірі 18920,00 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14.11.2018 року по справі №225/6476/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року у цивільній справі за позовом Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області до ОСОБА_1, за участі третьої особи - Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради, про стягнення суми допомоги при народженні дитини повернуто.

Відповідно відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Слов`янської міської ради з 07.12.2016 року як внутрішньо переміщена особа.

На запит Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 28.02.2018 року №03-15/654 повідомлено, що ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини не отримує в управлінні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 7 вказаного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до частини сьомої та дев'ятої статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Так, відповідно пункту 13 Порядку №1751 допомога при народженні дитини, яка народилась після 08 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму,- на другу дитину і т.д. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, з заявою про призначення одноразової державної допомоги при народженні дитини, позивач вперше звернулась до Управління соціального захисту населення (Лівобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з додержанням встановленого законом строку, надавши до неї повний перелік необхідних документів і зазначена допомога їй була призначена.

З пункту 13 Порядку №1751 вбачається, що виплата допомоги припиняється у разі:

- позбавлення отримувача допомоги батьківських прав;

- відмови отримувача допомоги від виховання дитини;

- нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини;

- відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав;

- тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю;

- припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини;

- перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду;

- усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування;

- смерті дитини;

- смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Підставою для невиплати державної допомоги при народженні дитини позивачу послугувала надмірно виплачена ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини в сумі 18920,00 грн. за період з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року.

Розпорядженням Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 14.12.2016 року позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з оформленням позивачем довідки ВПО в іншому місті.

Частиною 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вказані норми узгоджуються з позицією Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов'язання, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення антитерористичної операції на території Донецької області (що мало наслідком неможливість своєчасного оформлення відповідних документів), виходячи з принципу верховенства права та завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог дещо іншим шляхом - шляхом визнання протиправним та скасування розпорядженням Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 14.12.2016 року, яким ОСОБА_1 припинено виплату допомоги на дитину.

Виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим-двадцять сьомим, двадцять дев'ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Таким чином, дванадцятимісячний строк звернення про поновлення виплати допомоги встановлюється у випадку припинення виплати лише з вищезазначених підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу припинено виплату допомоги не з причин, встановлених пунктом 13 Порядку №1751.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, що здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відбувається за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з п. 9.3 Інструкції за неможливості протягом місяця одержати Довідку-атестат з управлінь, що залишаються в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, з метою захисту права громадян України на одержання призначеної згідно з чинним законодавством державної допомоги, неотриманні суми допомоги одержувачам виплачуються за минулий період на підставі інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному сайті Міністерства соціальної політики України.

Відповідно супровідного листа Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради від 09.12.2017 року №07/вх13 у зв`язку зі зміною місця проживання ОСОБА_1 особову справу направлено до Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради.

За таких обставин, суд вважає безпідставними посилання Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради на п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми.

З урахуванням наведених вище положень, призначені внутрішньо переміщеній особі, але своєчасно не одержані нею суми державної допомоги при народженні дитини з вини органу, що призначає допомогу, виплачуються протягом будь-якого часу без обмежень, за новим місцем проживання такої особи, що підтверджується довідкою про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини 7 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на зазначене, суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на поновлення та отримання допомоги при народженні дитини.

Суд наголошує, що позивач і її дитина є громадянами України, а отже мають право на соціальний захист від держави, а соціальний захист - це комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства. Забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, держава зобов'язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини. Реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

При цьому, суд відмовляє в частині позовних вимог про зобов'язання виплатити грошові кошти у розмірі 6800,00 грн. та 13760,00, оскільки сума яка підлягає виплаті визначається та розраховуються органом УСЗН.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 04.02.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору, до ухвалення судового рішення у справі.

05.03.2019 року від представника позивача до суду надійшла заява про залучення платіжного документу до матеріалів справі.

Відповідно квитанції №39 від 01.03.2019 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 77, 90, 243, 244, 245, 250, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, 1), відповідач 2, Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 40) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 14.12.2016 року, яким ОСОБА_1 з 01.06.2016 року припинено виплату допомоги на дитину.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради щодо не нарахування та несплати ОСОБА_1 суми державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради призначити ОСОБА_1 державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість по державній допомозі при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.06.2016 року по 31.05.2018 року.

Стягнути за рахунок бюжетних асигнувань Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (, Донецька область, м. Торецьк, вул. Євгена Седнєва, 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) суму судового збору у розмірі 384,20 грн.

Стягнути за рахунок бюжетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Генерала Батюка, 40) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) суму судового збору у розмірі 384,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.