Справа № 363/453/19
Суддя: Чірков Г. Є.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

04.03.2019 Справа № 363/453/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,
при секретаріГавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання дій протиправними,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепелиці А.В. від 25.06.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 54216861.

Свої вимоги обґрунтував тим, що виконавче провадження ВП № 54216861 закінчено безпідставно, оскільки рішення суду щодо виплати на його рахунок УПФ у Вишгородському районі Київській області заробітної плати фактично не виконано та державним виконавцем не вжито всіх заходів з метою забезпечення виконання цього рішення суду. Натомість державним виконавцем направлено на адресу Вишгородського ВП ГУНП в Київській області формальне повідомлення про вчинення УПФ у Вишгородському районі Київській області кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, без надання жодних доказів та цього ж дня винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Скаржник подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Головного територіального управління юстиції у Київській області, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

24.11.2016 року Вишгородським районним судом Київської області винесено постанову у справі № 363/2756/16-а, якою визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 105 від 06.06.2016 року про нарахування заробітної плати за роботу в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС в період травень 1986 року - січень 1987 року протиправними та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з урахуванням заробітної плати за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період травень 1986 року - січень 1987 року включно.

Крім того, 08.06.2017 року Вишгородським районним судом Київської області винесено постанову у справі № 363/2756/16-а, якою зобов'язано Управління Пенсійного фонду у Вишгородському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 6 червня 2016 року на підставі довідки від 6 червня 2016 року № 105 про нараховану заробітну плату в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період травень 1986 року - січень 1987 року включно.

22.06.2017 року на виконання вказаної постанови Вишгородського районного суду Київської області від 08.06.2017 року у справі № 363/2756/16-а, видано виконавчий лист.

30.06.2017 відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження № 54216861, з примусового виконання виконавчого листа № 363/2756/16-а виданого 22.06.2017 року Вишгородським районним судом Київської області, яким зобов'язано Управління Пенсійного фонду у Вишгородському районі Київської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 6 червня 2016 року на підставі довідки від 6 червня 2016 року № 105 про нараховану заробітну плату в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період травень 1986 року - січень 1987 року включно.

25.05.2018 року оскільки боржником рішення суду належним чином виконано не було, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн.

Вказану постанову від 25.05.2018 року про накладення штрафу оскаржено Управлінням Пенсійного фонду у Вишгородському районі Київської області до Вишгородського районного суду Київської області.

25.06.2018 року, оскільки боржником рішення суду належним чином виконано не було, державним виконавцем повторно винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10 200 грн.

В цей же день державним виконавцем складено повідомлення про вчинення боржником, в особі Управління Пенсійного фонду у Вишгородському районі Київської області кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, яке направлено до Вишгородського ВП ГУНП в Київській області.

Разом з тим, 25.06.2018 року головним державним виконавцем УДВС ГТУЮ у Київській області Перепелицею А.В. на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 54216861.

Згідно зі статтями 8 і 19 Конституції України та ст. 6 КАС України, суд при розгляді цієї справи, виходить з принципів верховенства права й законності, відповідно до яких органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Згідно ч.ч., 2,4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ, право на виконання остаточного судового рішення є окремим елементом права на суд. В рішенні у справі «Immobiliare Saffi v.Italy» від 28.07.1999 Суд вказав, що коли внутрішнє законодавство держави допускає невиконання остаточного судового рішення на шкоду одній із сторін, право на судовий розгляд стає ілюзорним. Неприпустимо, щоб ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докладно описувала процедурні гарантії, надані сторонам, такі як публічність, справедливість, ефективність розгляду, і при цьому не забезпечила виконання судового рішення. Тлумачення ст. 6 вказаної Конвенції, лише як такої, що гарантує право на доступ до суду та проведення судового розгляду, може призвести до ситуації, несумісних з принципом верховенства права.

Виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина судового розгляду у сенсі ст. 6 вказаної Конвенції. Провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. рішення Суду у складі Великої палати «Scordino v.Italy». Таким чином, виконавче провадження не можу бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження потрібно розглядати як цілісний процес (див. рішення Суду у справі «Крутько проти України № 2» від 27.11.2008 року.

За таких умов слід діти висновку, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов'язковим для виконання та в розумінні зазначених вище норм Закону повинно бути виконано з метою забезпечення ефективно та реально, а не ілюзорного, захисту прав та інтересів людини.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Для належного виконання повноважень з примусового виконання рішень виконавець наділений низкою повноважено визначених у Законі України «Про виконавче провадження».

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що виконавець зобов'язаний здійснювати примусове виконання рішень у відповідності до встановленого таким рішенням способу та порядку, для виконання покладених на нього обов'язків виконавець проводить перевірку виконання рішень. Рішення про закінчення виконавчого провадження приймається виконавцем лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом виконавець.

Так складене відповідачем повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України містить ознаки формальності, оскільки суду не надано жодних доказів того, що таке повідомлення дійсно направлялось та розглядалось Вишгородським ВП ГУНП в Київській області.

Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, з яких мотивів виконавець дійшов висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, натомість постанова містить самі лише посилання на норми закону.

Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження № 54216861 від 25.06.2018 прийнята відповідачем необґрунтовано, передчасно, без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, оскільки з наданих суду доказів не підтверджено фактичне виконання постанови Вишгородського районного суду Київської області від 08.06.2017 у справі № 363/2756/16-а у повному обсязі та у спосіб, визначений таким судовим рішенням.

Відтак судом встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 54216861 від 25.06.2018 року і як наслідок невиконання судового рішення може призвести до порушення права особи на справедливий судовий розгляд, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, створює передумови до ілюзорного захисту прав людини, і за таких умов, начебто ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, виконання завдань адміністративного судочинства (ст. 2 КАС України), оскаржувану постанову слід визнати протиправною і скасувати.

Отже, судом встановлено підстави для задоволення позову і захисту прав позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 246, 250, 286 КАС України,

вирішив:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Перепелиці А.В. від 25.06.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 54216861.

Повний текст судового рішення складено 15 березня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя