Справа № 0440/6538/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Справа № 0440/6538/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №0440/6538/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_3 управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян щодо повідомлення в письмовій формі ОСОБА_2 про прийняття рішення №4 від 25.12.2012р. та підстави для його прийняття, відмінити рішення №4 від 25.12.2012р. та відновити нарахування розміру пенсії ОСОБА_2 згідно довідки про заробітну плату №77 від 15.02.2005р. з 01 січня 2013р., виданої Колективним підприємством Дніпропетровський комплексний центр "НІЕС" за період роботи з 01.03.1990р. по 28.02.1995р.;

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та Дніпровський приміський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) відновити в розрахунках пенсії ОСОБА_2 коефіцієнт 1,35 який неправомірно був змінений з 01.10.2017р. на коефіцієнт 1,00; відновити нарахування доплати у розмірі 100,00 грн.; перерахувати розмір пенсії з 01.10.2017р. з урахуванням даних довідки №77 від 15.02.2005р., виданої Колективним підприємством Дніпропетровський комплексний центр "НІЕС" за період роботи з 01.03.1990р. по 28.02.1995р., постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012р. №327 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 (при фактичному страховому стажі 25 років 10 місяців) та індивідуального коефіцієнту заробітної плати у розмірі 3,69142 та виплатити нараховане.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 0440/6538/18 та у зв'язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2018р. відкрито провадження по справі №0440/6538/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно із статтею 126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №0440/6538/18 у спрощеному провадженні.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначила, що вона є пенсіонером та перебуває на обліку в ОСОБА_3 управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Так, 11.07.2018р. позивач звернулась до відповідача 2 (Дніпровський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) із заявою щодо надання інформації розрахунку розміру пенсії призначеної позивачу, а також надання інформації щодо перерахунку її пенсії та у відповідь отримала від відповідача 2 лист №Д10979-18 від 24.07.2018р., із якого позивачем встановлено порушення її конституційних прав у вигляді прийняття рішення №4 від 05.12.2012р., у якому зазначено, що при розрахунку розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії слід брати розмір заробітної плати за інший період роботи згідно довідки ВАТ «Дніпропрес» №936 від 20.08.2008р., у звязку з чим після прийняття цього рішення розмір пенсійних виплат позивача склав 1173, 80 грн. Позивач вважає, що розмір пенсії позивача з 01.10.2017р. на підставі проведеного автоматизованим способом перерахунку (осучаснення) відповідно до Закону України №2148 свідчить про порушення прав позивача щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість встановленого при первинному призначенні позивачу пенсії коефіцієнту страхового стажу, з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35. Не погодившись із вказаними висновками, викладеними у рішенні Пенсійного фонду №Д10979-18 від 24.07.2018р. ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом.

Позиція ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області аргументована безпідставністю заявлених до суду вимог. Так, відповідач 1 зазначив, що пенсія позивача обчислена, виплачується, за матеріалами пенсійної справи, в повному обсязі відповідно до законодавства, що діє на сьогоднішній день. Відповідач 1 діяв в межах норм чинного законодавства, бездіяльності в його діях немає, а відтак немає й підстав для задоволення позовних вимог немає.

Відповідач 2 відзив на позовну заяву або письмові пояснення щодо позову до суду не надав.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки №229 від 16.10.2018р. суддя Барановський Р.А. у період з 08.10.2018р. по 12.10.2018р. (включно) перебував на періодичному навчанні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) з 24.10.2008р. перебуває на обліку в ОСОБА_3 управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

11.07.2018р. року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання інформації щодо розрахунку розміру первинно призначеної пенсії, а також щодо строків, підстав та розмірів проведення перерахунків первинно призначеної пенсії позивачу.

У відповідь на дане звернення Дніпровський приміський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом за вих. №Д10979-18 від 24.07.2018р. повідомив позивача про те, що первинно розмір її пенсії позивача обчислено із загального стажу, який склав 25 років 10 місяців 01 день (по 25.12.1998р.), в тому числі 2 роки 1 місяць 03 дні - період догляду за дитиною до 3-річного віку, із заробітної плати взятої за період з 01.03.1990 по 28.02.1995 (60 міс), коефіцієнт якої становить 3,69142,

При первинному зверненні за призначенням пенсії 19.01.2009 позивач надала дві довідки про заробітну плату:

-довідку №77 від 15.02.2005р., видану Колективним підприємством Дніпропетровським комплексним центром «НІЕС» за період з 01.03.1990р. по 28.02.1995р.;

-довідку про заробітну плату №936 від 20.08.2008р., видану ВАТ «Заводом «ДНІПРОПРЕС» за період з 01.01.1982р. по 31.12.1986р.

Шляхом вибору оптимального заробітку пенсійним органом було вибрано довідку №77 від 15.02.2005р., видану Колективним підприємством Дніпропетровським комплексним центром «НІЕС» за період з 01.03.1990р. по 28.02.1995р.

Розмір пенсійної виплати ОСОБА_2 станом на 24.10.2008р. становив 2053,53 грн., (в т.ч.: 2026,33 грн. - основний розмір пенсії (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 3,69142 х 1573,99 грн. - середня заробітна плата працівників за 2008 рік х 0,34875 - коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 (при фактичному страховому стажі 25 років 10 місяців) +27,20 грн. - доплата за понаднормативний стаж 5 років (5% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб-544,00грн.).

На виконання вимог статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-1V (далі - Закон 1058), зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон - №2148) з метою підтвердження достовірності довідок про заробітну плату, наданих для призначення пенсії, пенсійним органом здійснено запит для проведення зустрічної перевірки первинних документів, але місцезнаходження архіву первинних документів Дніпропетровського комплексного центру «НІЕС» не знайшли, оскільки за інформацією УПФУ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська дане підприємство зареєстровано з 10.01.1991р., знаходиться в розшуку й не звітує з січня 1998 року, тому здійснити перевірку первинних документів неможливо.

Відповідач встановив із копій звітів про нарахування страхових внесків на фонди заробітної плати по підприємству Дніпропетровський комплексний центр «НІЕС», що фонди заробітної плати по підприємству значно менші ніж суми заробітної плати, вказані в довідці про заробітну плату №77 від 15.02.2005р., у звязку з чим до з'ясування місцезнаходження архіву первинних документів Дніпропетровського комплексного центру «НІЕС» та проведення зустрічної перевірки довідки про заробітну плату, з 01.01.2013р. розрахунок пенсії ОСОБА_2, як зазначає у листі відповідач, проводиться з іншого періоду заробітної плати з 01.01.1982р. по 31.12.1986р. по довідці №936 від 20.08.2008р., наданої ВАТ «Дніпропрес». коефіцієнт якої становить 0,81330.

У листі пенсійний орган зазначив, що розмір пенсійної виплати станом на 01.01.2013р. становив 1173,80 грн., (в т.ч.: 446,45 грн..- основний розмір пенсії (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 0,81330 х 1573,99 грн. - середня заробітна плата працівників за 2008 рік х 0,348.75 - коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 (при фактичному страховому стаж і 25 років 10 місяців) + 447,55 грн. доплата до прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб 894,00 грн, + 22,32 грн. - доплата за понаднормативний стаж 5 років (5% від основного розміру пенсії - 446,45грн.) + 81,02 підвищення в зв'язку із ростом заробітної плати з 01.03.2011р. + 75,59грн, підвищення в зв'язку із ростом заробітної плати з 01.03.2012р. + 0,87 грн. - доплата (Бюджет 2010) і 100, 00 грн - доплата по постанові Кабінету Міністрів України №327 з 01.05.2012р.

У зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність проводились перерахунки розміру пенсії. З 01.10.2017р. ОСОБА_2 автоматизованим способом проведено перерахунок (осучаснення) пенсії відповідно до Закону № 2148, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

За даними електронної пенсійної справи, після перерахунку, розмір пенсії позивача з 01.10.2017р. складає 1590,93грн., з яких:

790,90 грн. - основний розмір пенсії за віком (3764,40 гри. х 0.25833 х 0,81330);

661,10 грн. - доплата да прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб 1452,00грн;

39,55 гри. - доплата за понаднормативний стаж роботи 5 років (790,90 х 5%) згідно зі ст. 28 Закону № 1058.;

99,38 грн. - доплата до розміру пенсії станом на 01.10.2017року.

Не погодившись із вищезазначеною позицією пенсійного органу, ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових, виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003р.

Частиною 1 статті 40 Закону №1058 визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих в порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону №1058 - перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно із приписами частини 1 статті 44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005р. за №1566/11846, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Згідно з пунктом 4.2 вказаного Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує и засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Так, ОСОБА_2 у позовній заяві стверджує, що не заперечується відповідачем 1, що під час призначення позивачу пенсії у 2008р. перевірка поданих останньою документів проводилась у відповідності до норм чинного законодавства та будь-яких зауважень від Пенсійного фонду України позивач не отримувала.

При цьому, відповідач у листі за вих. №Д10979-18 від 24.07.2018р. та у відзиві на позов підтверджує, що до 01.01.2013р. пенсія позивача була розрахована та виплачувалась на підставі даних виданої Колективним підприємством Дніпропетровський комплексний центр «НІЕС» Довідки №77 від 15.02.2005р. про отриману ОСОБА_2 заробітну плату за період роботи з 01.03.1990р. по 28.02.1995р., однак з 01.01.2013р. до зясування місцезнаходження архіву первинних документів вказаного підприємства та проведення зустрічної перевірки даних відповідної довідки, пенсійний орган вирішив проводити розрахунок пенсії позивача за даними іншої довідки.

Водночас, звернення пенсійного органу до архіву з метою з'ясування відомостей про нарахування заробітної плати працівникам Колективного підприємства Дніпропетровський комплексний центр «ШЕС» за 1990-1995 роки, як і неможливість зясування місцезнаходження такого архіву не є правовою підставою для не здійснення призначених позивачу раніше пенсійних виплат.

Відповідно до положень ч.1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 березня 2003 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому, положеннями ч. 1 ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс= (См*Вс)/100%*12, де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Положеннями ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що з урахуванням змін, внесених Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи або перерахунку пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини 4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 відсотка.

При цьому, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів положеннями ч.4,3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 відсотка.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія була призначена позивачу відповідно до положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", у звязку з чим у відповідності до вище вказаних положень підлягала перерахунку з 01.10.2017р. з урахуванням частини 4,3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 відсотка.

Суд зазначає, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Щодо позовних вимог про відновлення нарахування доплати у розмірі 100,00 грн., виплатити перераховане й виплачувати пенсію ОСОБА_2 в подальшому до змін в законодавстві на підставі постанови Кабінету Міністрів України №327 від 23.04.2012р., слід зазначити наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу з 24.10.2008р. була призначена пенсія за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії здійснюється як непрацюючому пенсіонеру.

Також судом встановлено, що позивачу до 01.10.2017р. до пенсії позивача була встановлена доплата у розмірі 100,00 грн., яка виплачувалася на підставі постанови Кабінету Міністрів України №327 від 23.04.2012р.,.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що до виплачуваної позивачу пенсії з 01.10.2017р. не встановлюється така доплата.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту населення №327 від 23.04.2012р. встановлено, що пенсії, призначені до 1 травня 2012 р. відповідно до Законів України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (за наявності страхового стажу у чоловіків - не менш як 25 років, у жінок - не менш як 20 років), Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей), Про наукову і науково-технічну діяльність та Про пенсійне забезпечення (одержувачам соціальних пенсій), підвищуються таким чином, щоб розмір підвищення з урахуванням перерахунку, проведеного відповідно до пункту 1 цієї постанови, становив не менш як 100 гривень, для пенсій, призначених відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у осіб, які не мають страхового стажу: чоловіки - 25 років, жінки - 20 років, - 50 гривень, для соціальних пенсій - 30 гривень.

Підвищення встановлюється до розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, і сум індексації), що склався станом на 30 квітня 2012 року.

При цьому, суд зазначає, що вказана постанова Кабінету Міністрів України не була скасована або визнана не чинною у відповідності до норм діючого законодавства, а отже у відповідача були відсутні підстави для не виплати позивачу вказаної доплати.

Таким чином, враховуючи вищевикладене відповідачем неправомірно припинено з 01.10.2017р. здійснення доплати до пенсії позивача в розмірі 100,00 грн., яка виплачувалася на підставі постанови Кабінету Міністрів України №327 від 23.04.2012р.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - субєкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачами не спростовано фактів порушення прав ОСОБА_2 на отримання пенсійних виплат з 01.01.2013р. у встановленому законодавством розмірі згідно виданої Колективним підприємством Дніпропетровський комплексний центр «НІЕС» довідки №77 від 15.02.2005р. за період роботи позивача з 01.03.1990р. по 28.02.1995р. із застосуванням коефіцієнту 1,35 та індивідуальному коефіцієнту заробітної плати у розмірі 3,69142 із доплатою у розмір 100,00 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України №327 від 01.05.2012р., не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності дій під час здійснення розрахунку пенсії позивача.

Слід зазначити, що у якості заявлених до суду позовних вимог ОСОБА_2 у прохальній частині позовної заяви просить суд, зокрема, визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян щодо повідомлення в письмовій формі ОСОБА_2 про прийняття рішення №4 від 25.12.2012р. та підстави для його прийняття, відмінити рішення №4 від 25.12.2012р. та відновити нарахування розміру пенсії ОСОБА_2 згідно довідки про заробітну плату №77 від 15.02.2005р. з 01 січня 2013р., виданої Колективним підприємством Дніпропетровський комплексний центр "НІЕС" за період роботи з 01.03.1990р. по 28.02.1995р.

З цього приводу слід зазначити, що повідомлення про прийняття та підстави для прийняття певного рішення за своєю суттю є вчиненням дій, а не допущенням бездіяльності, а у положеннях статей 5 і 245 Кодексу адміністративного судочинства України відсутній такий спосіб захисту порушених прав як відміна спірного рішення, оскільки прийнятий субєктом владних повноважень індивідуальний акт може бути судом визнано протиправним та скасовано.

Натомість, позивачем не надано до суду копії оскаржуваного рішення за №4 від 25.12.2012р. та не зазначено яким пенсійним органом таке рішення приймалось.

Так, у позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що про відповідне рішення дізналась зі змісту отриманого нею листа №Д10979-18 від 24.07.2018р., однак у наданому позивачем до суду копії листа Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за вих. №Д10979-18 від 24.07.2018р. відсутні жодні посилання на рішення №4 від 25.12.2012р. Відповідачем 1 у відзиві на позов також немає жодної інформації про прийняття пенсійним органом рішення №4 від 25.12.2012р., з огляду на викладене позивачем не доведено порушення її прав шляхом прийняття одним із відповідачів зазначеного у позовній заяві рішення за №4 від 25.12.2012р. та, відповідно, вчинення протиправних дій щодо повідомлення про таке рішення і підстави його прийняття, у звязку з чим вищезазначені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Водночас, судом встановлено, що відповідачами було порушено права позивача шляхом проведення з 01.01.2013р. розрахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі виданої ВАТ «Заводом «ДНІПРОПРЕС» Довідки №936 від 20.08.2008р. про заробітну плату позивача за період з 01.01.1982р. по 31.12.1986р. за відсутності законодавчо встановлених для таких дій підстав.

Крім того, відповідачем протиправно не відновлено з 01.10.2017р. нарахування доплат до пенсії ОСОБА_2 згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012р.

Відповідно до п.п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України - у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, з метою дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, а також з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що в рамках даного адміністративного спору належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити з 01 січня 2013р. нарахування розміру пенсії позивача згідно виданої Колективним підприємством Дніпропетровський комплексний центр "НІЕС" Довідки за №77 від 15.02.2005р. про заробітну плату позивача за період роботи з 01.03.1990р. по 28.02.1995р. та відновити доплати до пенсії позивача, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012р., починаючи з 01.10.2017р. - у звязку з чим суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

При задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1409, 60 грн., що документально підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією №0.0..1 від 29.08.2018р. на суму 1409, 60 грн.

Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на те, що адміністративний позов ОСОБА_2 - задоволено частково, суд доходить до висновку, що сума сплаченого позивачем судового збору за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1000, 00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі №0440/6538/18 та ким дійсно допущено порушення прав позивача (Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області).

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: 52071, Дніпропетровська область, Дніпровський район., с.Дослідне, вул. Молодіжна, 4; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ), Дніпровського приміського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, сел.Слобожанське, вул. Теплична, 31) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення з 01.01.2013р. розрахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі виданої ВАТ «Заводом «ДНІПРОПРЕС» Довідки №936 від 20.08.2008р. про заробітну плату позивача за період з 01.01.1982р. по 31.12.1986р.

Визнати протиправними дії ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не відновлення нарахування доплати до пенсії ОСОБА_2, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012р., починаючи з 01.10.2017р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити з 01 січня 2013р. нарахування розміру пенсії ОСОБА_2 згідно виданої Колективним підприємством Дніпропетровський комплексний центр "НІЕС" Довідки за №77 від 15.02.2005р. про заробітну плату позивача за період роботи з 01.03.1990р. по 28.02.1995р. та відновити доплати до пенсії ОСОБА_2, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012р., починаючи з 01.10.2017р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1000, 00 (одна тисяча гривень).

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1