Справа № 320/1062/19
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

06 березня 2019 року м. Київ № 320/1062/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військово-лікарської комісії державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України в Київській області" про визнання дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити певні дії ,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду в порядку оскарження дій, протоколу, постанови ВЛК протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ч. 1 ст.171 КАСУ, суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та приєднані до неї документи, суд приходить до висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на таке:

судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4. та ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У спорі, за вирішенням якого звернувся заявник як фізична особа, відповідач не є суб'єктом владних повноважень.

Так, згідно п.2 Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 03.04.2017 № 285 та зареєстрованого в Мін'юсті України 28 квітня 2017 р. за № 559/30427 зазначено, що медичні (військово-лікарські) комісії МВС (далі - ВЛК) - спеціальні підрозділи, що утворюються в закладах охорони здоровя МВС та Національної гвардії України для проведення лікарської та військово-лікарської експертизи.

На підставі п.4 Положення ВЛК відповідно до покладених на них завдань: проводять лікарську експертизу кандидатам на службу в поліцію, поліцейським і колишнім поліцейським, кандидатам до вступу до вищих навчальних закладів, здобувачам вищої освіти навчальних закладів; проводять військово-лікарську експертизу кандидатам на військову службу за контрактом, у військовому резерві, до вступу у ВВНЗ, військовослужбовцям НГУ, колишнім військовослужбовцям, колишнім особам рядового й начальницького складу; забезпечують контроль за проведенням лікарської та військово-лікарської експертизи, а також лікувально-діагностичної роботи в закладах охорони здоровя МВС та НГУ; узагальнюють та аналізують результати проведення лікарської та військово-лікарської експертизи та розробляють пропозиції щодо вдосконалення цієї роботи; спільно з лікарями-спеціалістами закладів охорони здоровя МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоровя та придатність до служби.

ВЛК у своїй роботі керуються чинним законодавством України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань військово-лікарської експертизи, - п. 5 Положення.

Отже, ВЛК є структурним підрозділом зі спеціальними повноваженнями при конкретному закладі охорони здоров'я та не має статусу юридичної особи.

Заклад охорони здоров'я - це інституція, метою якої є надання пацієнтам кваліфікованої медичної допомоги, зареєстрованої у встановленому законом порядку, яка одержала ліцензію на право надання певного виду (видів) медичної допомоги і в якій на професійній основі працює колектив медичних та інших працівників, здійснюючи свою професійну діяльність або це- юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми, основним завданням якої є забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Систему охорони здоров'я України складає мережа закладів охорони здоров'я різного спрямування, видів і потужності, а також органи виконавчої влади загальної і спеціальної компетенції

Згідно з ст. 16 Основ безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 35 Основ закладами охорони здоров'я надається первинна (загальна), вторинна (спеціалізована), третинна (високо-спеціалізована) медична допомога. Первинна лікувально-профілактична допомога надається переважно за територіальною ознакою лікарями загальної практики чи сімейними лікарями.

Державна установа "Територіальне медичне об'єднання МВС України по Київській області"- належний відповідач, згідно Положення (госпіталь з поліклінікою) є державним лікувально-профілактичним закладом, що забезпечує надання кваліфікованої амбулаторної, стаціонарної медичної допомоги, забезпечує можливість пройти медичний огляд та реабілітацію прикріпленому контингенту і іншим громадянам на умовах укладених угод, згідно законодавства України. Головною метою діяльності установи є надання медичних послуг на найвищому рівні якості, який відповідає вищій акредитаційній категорії.

Таким чином, військово-лікарська комісія не є самостійним структурним підрозділом з правами юридичної особи, а входить до складу територіального медичного об'єднання, яке за своєю сутністю становить медичний заклад (госпіталь та поліклініка), що покликані надавати медичну допомогу певному контингенту та особам на умовах договорів.

З наведених вище визначень слідує, що обов'язковою ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним у спірних правовідносинах владних управлінських функцій, а ознакою адміністративної справи є публічно-правовий характер спірних правовідносин. Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військово-лікарської комісії, предметом спору у відносинах між якими, є рішення комісії стосовно визначення стану здоров'я останнього та пов'язаності його хвороби з певними чинниками.

Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 10 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 р., справи щодо оскарження рішень медико-соціальної експертної комісії, повідомлень медичних установ і актів розслідування нещасних випадків й хронічних професійних захворювань підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується здоров'я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 ЦК), або виникають із трудових правовідносин, а вказана комісія, хоча згідно з пунктом 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, перебуває у віданні Міністерства охорони здоров'я України, проте відповідно до встановленого переліку прав і обов'язків (пункти 11 - 14 Положення) не здійснює владних управлінських функцій, а спір не стосується господарської діяльності юридичних осіб".

У даному випадку військово-лікарська комісія перебуває у статусі структурного підрозділу лікувального закладу, який виконує суто медичні функції.

Позивач оспорює постанову комісії, якою були внесені зміни у його історію хвороби стовно етіології наявного у нього захворювання і, хоча вищезазначене рішення може бути підставою для зміни обсягу одержуваних ним пільг як інваліда 2 групи, натомість за своїм змістом воно не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є медичним висновком про причину недуги та стан працездатності, у зв'язку з чим постанови та інші рішення ВЛК не відносяться до категорії "рішень суб'єкта владних повноважень".

Це підтверджується і пп.1-4 п.3 Порядку №285, в якому вказано, що ВЛК "визначають стан здоров'я, фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності - за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів до служби в поліції, кандидатів до вступу до вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання"; "визначають причинний зв'язкок захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв у поліцейських, що проходять службу, звільняються зі служби та звільнились зі служби, військовослужбовців НГУ".

Постанови ВЛК щодо придатності (непридатності) осіб до військової служби приймаються відповідно до Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1 до Положення про ВЛЕ у ЗС України). Постанови ВЛК щодо причинного звязку захворювання, поранення (контузії, травми, каліцтва) приймаються згідно з вимогами відповідних розділів цього Положення та Положення про ВЛЕ у ЗС України.

Отже, рішення відповідача є висновок про стан здоров'я особи, рівень її працездатності та етиологію наявного захворювання.

Постанови, рішення, вказівки з питань лікарської та військово-лікарської експертизи штатних ВЛК є обов'язковими для виконання лише позаштатними ВЛК, абз.2 п.27 Порядку.

Отже аналіз норм чинного законодавства, в контексті аналізу спірних відносин, дає грунтовні підстави стверджувати, що спір виник між суб'єктами жоден з яких не є суб'єктом владних повноважень, що виконує владні управлінські функції, втому числі і щодо делегованих повноважень, і стосується цей спір здоров'я фізичної особи, що становить її особисте немайнове праве, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (ст. 275 ЦК України) та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства відповідно до положень ст.15 ЦПК України.

Тобто між сторонами існує спір про право, який має приватно-правовий характер, що в свою чергу виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки даний спір не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), як зазначено у п.1 ч.1 ст.4 КАС України, а тому встановлена ст.19 КАС України компетенція адміністративних судів на цей спір не поширюється.

Вищенаведене є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.170 КАС України, із тексту якої слідує, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 с. Чепеліївка, Білоцерківського району Київської області, вул. Садова, 16) до військово-лікарської комісії державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області" (код ЄДРПОУ відсутній, м. Київ. вул. Вишгородська, №85-а) про визнання протиправними дій та рішень та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити заявникові .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.