Справа № 2040/6726/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.Справа № 2040/6726/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Яковенка М.М. ,

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Старости В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 (повний текст складено 09.10.2018, головуючий суддя І інстанції Спірідонов М.О., м.Харків) по справі № 2040/6726/18 за позовом ОСОБА_1 до Ректора Харківського національного університету внутрішніх справ, поліцейського Національної поліції України, генерала поліції третього рангу Сокуренка Валерія Васильовича, треті особи Міністерство внутрішніх справ, Центральний орган управління Національної поліції України про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Ректора Харківського національного університету внутрішніх справ, поліцейського Національної поліції України, генерала поліції третього рангу Сокуренка Валерія Васильовича, треті особи Міністерство внутрішніх справ, Центральний орган управління Національної поліції України, в якому просив визнати протиправними дії ректора Харківського національного університету внутрішніх справ Сокуренка Валерія Васильовича з приводу застосування під час звільнення ОСОБА_1 з посади доцента кафедри оперативно-розшукової діяльності факультету № 2 Харківського національного університету внутрішніх справ ч.6 ст.71 Закону України "Про Національну поліцію" та використання у якості підстав для звільнення рапорт декана факультету № 2 ОСОБА_5 від 21.12.2017.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 по справі № 2040/6726/18 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що відповідач за відсутності повноважень безпідставно звільнив позивача із займаної посади на підставі ч.6 ст.71 Закону України "Про Національну поліцію".

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наполягає на законності та обгрунтованості судового рішення.

Під час апеляційного розгляду справи позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні.

Представник Харківського національного університету внутрішніх справ заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступного.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 01 вересня 1991 року по 06 листопада 2015 року на різних посадах та був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ у зв'язку з прийняттям Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію".

На момент звільнення з органів внутрішніх справ України ОСОБА_1 мав спеціальне звання "полковник міліції".

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 04.03.2016 № 59 о/с, відповідно до законів України "Про Національну поліцію", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", Указу Президента України від 09.12.2015 № 691/2015 "Про перелік посад, які можуть бути заміщені поліцейськими в державних органах, установах та організаціях", ОСОБА_1 на підставі його особистої заяви від 29 лютого 2016 року було прийнято на службу до Національної поліції України із набуттям статусу поліцейського, відрядженого до навчального закладу, та йому було присвоєно спеціальне звання "полковник поліції".

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 26.12.2017 №456 о/с полковника поліції ОСОБА_1 з 12 січня 2018 року звільнено з посади доцента кафедри оперативно- розшукової діяльності та розкриття злочинів факультету № 2 ХНУВС і направлено у розпорядження Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 29.01.2018 №21 о/с згідно з ч.9 ст.65, ст.71 Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1, як прибулого з Національної поліції України, на підставі його письмового рапорту з 12 січня 2018 року було призначено на посаду начальника сектору кримінальної поліції Коломацького відділення поліції Валківського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 11.04.2018 № 7 о/с згідно з п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" позивача через хворобу звільнено зі служби в поліції.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Харківський національний університету внутрішніх справ має організаційно-правову форму - державна організація (установа, заклад), керівник - Сокуренко Валерій Васильович.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 04.03.2016 № 59 о/с було прийнято на службу до Національної поліції України із набуттям статусу поліцейського, відрядженого до навчального закладу, із залишенням на службі в Національній поліції. В подальшому, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 26.12.2017 №456 о/с позивача не було звільнено зі служби в Національній поліції України, тобто службові відносини з останнім не припинено та він продовжив проходити службу відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

При цьому суд першої інстанції вказав, що ректор університету, як керівник державної організації (установи), відноситься до посадових осіб, які відповідно до ч.6 ст.71 Закону України "Про Національну поліцію" мають право приймати рішення про звільнення з посад відряджених поліцейських.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Із матеріалів справи слідує, що станом на 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та працював на посаді професора у Харківському національному університеті внутрішніх справ.

Згідно із абз.3 п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію"» працівники міліції, які станом на 06 листопада 2015 року працювали у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, і виявили бажання проходити службу в Національній поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими у таких навчальних закладах, можуть бути прийняті на службу до Національної поліції за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним Законом України "Про Національну поліцію", шляхом видання керівниками цих навчальних закладів (а стосовно керівників таких закладів - Міністром внутрішніх справ України) наказів про призначення на відповідні посади, що заміщуються поліцейськими.

Зазначені особи набувають статусу поліцейських, відряджених до таких навчальних закладів із залишенням на службі в Національній поліції, і проходять службу в Національній поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

З огляду на вказане, в подальшому наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 04.03.2016 № 59-о/с ОСОБА_1 було прийнято на службу до Національної поліції України із набуттям статусу поліцейського, відрядженого до навчального закладу, та йому було присвоєно спеціальне звання "полковник поліції".

Порядок проходження, звільнення відповідні повноваження керівників національної поліції врегульовано Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно із ч.6 ст.71 Закону України "Про Національну поліцію" звільнення з посад відряджених поліцейських здійснюється за рішенням керівника державного органу, установи, організації з подальшим направленням їх у розпорядження поліції.

Таким чином, в даному випадку для звільнення з посади відрядженого поліцейського мають бути наявні наступні обставини: поліцейській якого звільняють повинен бути відрядженим до відповідного державного органу, установи організації; рішення про його звільнення приймає безпосередньо керівник державного органу, установи, організації; особа яку звільняють з посади направляється у розпорядження поліції.

При цьому, переліку обставин або підстав за настанням яких керівник державного органу, установи, організації звільняє з посад відряджених поліцейських Законом України "Про Національну поліцію" не визначено.

Як вбачається із наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 26.12.2017 №456 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади доцента кафедри оперативно-розшукової діяльності та розкриття злочинів факультету № 2 Харківського національного університету внутрішніх справ, позивача цим же наказом направлено у розпорядження Національної поліції України.

Відповідно до п.1, 2 ч.1, ч.ч.1 та 3 ст.67 Закону України "Про Національну поліцію" зарахування поліцейських наказами по особовому складу в розпорядження органів поліції для подальшого проходження служби під керівництвом посадових осіб, уповноважених призначати на посади поліцейських, допускається у разі: 1) звільнення поліцейського з посади у зв'язку з виконанням дисциплінарного стягнення або виконанням висновку поліцейської комісії про невідповідність займаній посаді, якщо до кінця визначеного строку виконання дисциплінарного стягнення або протягом десяти днів з дня ухвалення висновку про службову невідповідність не вирішено питання про подальше проходження ним служби; 2) повернення поліцейських, які відповідно до закону були відряджені (прикомандировані) до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, інших органів державної влади (закладів, установ) або органів місцевого самоврядування на час виконання відповідних повноважень на постійній основі із залишенням їх на службі в поліції;

Поліцейські звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами керівників, уповноважених призначати на такі посади.

Поліцейські, які зараховані в розпорядження відповідно до пунктів 1 - 2 частини першої цієї статті, продовжують проходити службу згідно із законом, виконуючи обов'язки служби відповідно до тимчасових функціональних обов'язків, визначених керівником відповідного органу (закладу, установи) поліції, з урахуванням попередніх посад, які обіймав поліцейський, рівня його знань та професійного досвіду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що положеннями ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено підстави та порядок звільнення зі служби в поліції.

Однак, позивача не було звільнено зі служби в поліції наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 26.12.2017 №456 о/с, а було лише звільнено із певної посади.

Доводи апеляційної скарги про необхідність врахування під час розгляду справи положень Кодексу законів про працю України також не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.,

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно із ч.1 ст.60 Закону України "Про Національну поліцію" проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на вказане, при вирішенні питань, пов'язаних із проходженням публічної служби в Національній поліції, першочерговому застосуванню підлягають спеціальні норми, які визначені Законом України "Про Національну поліцію", а норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню лише в частині неврегульованій спеціальним законодавством.

Під час апеляційного розгляду справи позивач зазначав про те, що він не оскаржував безпосередньо наказ від 26.12.2017 №456 о/с про звільнення з посади доцента кафедри оперативно-розшукової діяльності та розкриття злочинів факультету № 2 Харківського національного університету внутрішніх справ, яким його направлено у розпорядження Національної поліції України. Проте з вимог як адміністративного позову , так і апеляційної скарги вбачається саме незгода з зазначеним наказом, що в свою чергу на думку колегії суддів дає підстави вважати, що позивачем невірно обраний спосіб захисту як він вважає порушених прав.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції - відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 по справі № 2040/6726/18 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 по справі № 2040/6726/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 18 березня 2019 року.

.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц М.М. Яковенко