Справа № 551/368/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2019 р.Справа № 551/368/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В. ,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 05.12.2018 року по справі № 551/368/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області

про скасування постанови від 30.03.2018 року щодо накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення порядку подання декларації про доходи,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 05.12.2018 року частково задоволено позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про скасування постанови від 30.03.2018 року щодо накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення порядку подання декларації про доходи.

На зазначене рішення суду Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області. Також апелянтом заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору заявник послався на те, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору, у зв'язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань.

Судом встановлено, що позивачем в межах спірних правовідносин оскаржується постанова органу ДФС України про притягнення особи до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 4 ст. 288 КУпАП визначено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.

У частині четвертій цієї ж статті видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, встановлені Законом України «Про судовий збір».

За Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 р. № 7-93 «Про державне мито» в редакцій, яка була чинна до набрання чинності Законом України «Про судовий збір», державне мито справлялося із: 1) позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

В свою чергу, 11.11.2011 р. набрав чинності Закон України «Про судовий збір», який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-то правила частини четвертої статті 288 КУпАП, або обмежив можливість прийняття таких актів у майбутньому.

Таким чином, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення позивач звільняється від сплати судового збору.

Отже, у разі звернення особи до суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення, судовий збір у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», не сплачується. При цьому позивачі у таких справах звільняються від сплати судового збору і при оскарженні судових рішень.

У зв'язку з цим за подання позивачем, зокрема, апеляційної скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право, зокрема, на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного суду від 30.10.2018 р. у справі № 592/7959/17 (адміністративне провадження № К/9901/5260/17).

Таким чином, підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору відсутні.

В свою чергу, перевіривши доводи клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею (справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріали справи свідчать, що рішення Шишацького районного суду Полтавської області проголошене 05.12.2018 р., а апеляційна скарга подана до суду 12.02.2019 р.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач по слався на те, що копію рішення ним отримано 09.01.2019 р., а тому він має право на поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі ч. 2 ст. 295 КАС України.

В свою чергу, судом встановлено, що згідно повідомлення про вручення поштового відправлення копію рішення суду першої інстанції апелянт отримав 08.01.2019 р. (а.с. 117). Останнім днем 30-ти денного строку з моменту отримання копії рішення суду є 07.02.2019 р. Таким чином, враховуючи дату отримання апелянтом копії рішення суду першої інстанції (08.01.2019 р.) та дату подання апеляційної скарги (12.02.2019 р.), колегія суддів дійшла до висновку, що у відповідача відсутнє право на поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі ч. 2 ст. 295 КАС України. Інших доводів в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом не наведено.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дослідивши матеріали справи та надане відповідачем клопотання, судом не вбачається поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Враховуючи наведене, термін пропуску строку на апеляційне оскарження, відсутність належних доказів в підтвердження заявленого клопотання, на підставі матеріалів справи, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ст. 118, 121, ч. 3 ст. 243, ч. 6 ст. 250, 295, 298, 299, ч.2 ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

В задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис)Григоров А.М. Тацій Л.В.