Справа № 826/25980/15
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Лічевецького І.О.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техсервіс - Інженірінг" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2018 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техсервіс - Інженірінг" до Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техсервіс - Інженірінг" звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 13.11.2015 №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, та тим, що у відповідача не було визначених законом підстав для проведення перевірки на підставі постанови слідчого, та як наслідок прийняття спірного податкового повідомлення - рішення.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив скасувати, а позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення вимог апелянта, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Техсервіс-Інженірінг» з питань дотримання законодавства по взаємовідносинам з ТОВ «БК Акто Моноліт» за період з 01.11.2014 по 31.03.2015, результати якої оформлено актом від 29.10.2015 № 4738/26-56-22-04/38390740.

Перевірка проведена на виконання постанови слідчого від 13.07.2015, на підставі наказу від 16.10.2015 № 836, п.п 78.1.11 ПК України (в редакції на час проведення перевірки).

В Акті перевірки зазначено що при спробі вручити копію наказу головному бухгалтеру, при пред'явленні направлення на перевірку та службового посвідчення перевіряючого, головний бухгалтер ОСОБА_3, ознайомившись з цими документами, відмовилась отримати копію наказу та здійснити відповідний напис у направленні на перевірку, про що складено акт від 16.10.2015, який засвідчив факт відмови. Зазначений акт отримано 16.10.2015 заступником директора ОСОБА_4 з приміткою про отримання для передачі керівництву.

Головним бухгалтером відмовлено у допуску інспектора до проведення перевірки, про що складено акт від 16.10.2016.

Зазначається також, що заступнику директора ОСОБА_4 з приміткою «отримав для передачі керівництву» в ході перевірки 19.10.2015 вручено запит про надання документів щодо відносин з ТОВ «БК Акто Моноліт» за період з 01.11.2014 по 31.03.2015.

В Акті перевірки зазначається, що станом на дату складання акту перевірки документи до перевірки не надано.

На підставі наявних даних з баз даних встановлено завищення податкового кредиту по взаємовідносинам із вищезгаданим товариством всього на 143 315 грн., у т.ч.: листопад 2014 - 5520 грн., січень 2015 - 42706 грн., лютий 2015 - 95 089 грн.

За даними ЄРПН встановлено дати реєстрації податкових накладних ТОВ «БК Акто Моноліт» (27.02.2015, 26.02.2015, 29.01.2015, 28.01.2015), номенклатуру поставки (роботи по димо- та тепловидаленню, монтаж внутрішнього блоку спліт-системи, СО с-м холодопостачання, вентиляції, кондиціонування; монтажні та пусконалагоджувальні роботи; ремонт техніки) , обсяг операцій, сума ПДВ як зазначено вище.

В той же час, позивачем до перевірки не надано податкових накладних та жодних інших первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податку.

Судом встановлено, що постанова від 13.07.2015 про призначення позапланової документальної перевірки ТОВ «Техсервіс-Інженірінг» прийнята за матеріалами кримінального провадження за № 0000062 від 26.09.2014, в межах якого проводилось досудове розслідування за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 КК України, за фактом створення (придбання) групою осіб у період 2013-2015 років значної кількості суб'єктів підприємництва (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, та за фактом сприяння ухиленню від сплати податків службовим особам підприємств реального сектору економіки, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів в особливо великих розмірах. Під час досудового розслідування встановлено створення ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та невстановленими досудовим розслідуванням особами в період з 2013 року по 2015 рік з метою прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки низки суб'єктів підприємницької діяльності, зокрема ТОВ «ТД» «БЦ Шелтер», ТОВ «БК «Гранд Моноліт», ТОВ «Ерідан Сістем ЛТД», ПП «Радаман», ТОВ «Делойт Груп», ТОВ «Дівейс», ТОВ «Уніплаза», ТОВ «Незалежний реєстратор підприємств харчової промисловості України», ТОВ «Енергозбут-Елсо», ТОВ «Асс-Пар», ТОВ «Коулман», ТОВ «Люксрейл», ТОВ «Глобал-Маркет», ТОВ «Монца Консалтинг», ТОВ «Вітімпекс», ТОВ «Бест Юа», ТОВ «Лейтер», ТОВ «Стайлтон», ТОВ «Формест-Т», ТОВ «БК Акто Моноліт», ТОВ «Медімпекс ЛТД», ТОВ «Гіфтек Україна», ТОВ «Смайлтон», ТОВ «ТК Санторин ЛТД», ТОВ «Вестгранд-Буд», ПП «Романа-Мобіл», ТОВ «Культекс», ТОВ «Моноріт», ТОВ «Сайрус Груп», ТОВ «Олва Союз», ТОВ «Трастор», ТОВ «Никспед», ТОВ «Франк Лізинс», ТОВ «Рестон», ТОВ «Олімпікс», ТОВ «БК «Строй Гарант», ТОВ «Демо Груп», для використання їх реквізитів та банківських рахунків у злочинних схемах зі створення штучної документальної видимості здійснення фінансово-господарських операцій для незаконного завищення валових витрат з податку на прибуток підприємств та податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам реального сектору економіки, чим службовим особам ТОВ «Пром-Біз» та інших діючих підприємств України надано послуги з ухилення від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів у особливо великих розмірах. Також на банківські рахунки названих суб'єктів господарської діяльності з ознаками фіктивності перераховувалися грошові кошти з рахунків реально діючих підприємств за нібито надані послуги, виконані роботи чи поставлені товари з метою переведення грошових коштів у готівкову форму та повернення їх клієнтам за вирахуванням певних відсотків, при цьому виготовлялися бухгалтерські документи з неправдивими відомостями щодо проведення фінансово-господарських операцій, які фактично не проводилися.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до вказаної вище постанови було додано копію протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 28.05.2015, який повідомив, що за грошову винагороду у розмірі 500 грн., отримав пакет документів ТОВ «БК Акто Моноліт» та підписав картки із зразками підпису, а до реєстрації та діяльності товариства не має відношення.

Враховуючи викладене та ненадання позивачем до перевірки документів, податковий орган дійшов висновку, що спірні суми податкового кредиту сформовані в порушення п.п. 44.6., п. 198.6. ПК України.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 13.11.2015 №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на 143 315 грн. за основним платежем та на 35 829 грн. за штрафними санкціями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що підстави для визнання протиправними дій ДПІ під час призначення та проведення перевірки - відсутні, висновки Акту перевірки ґрунтуються на обставинах ненадання позивачем до перевірки первинних документів, а отже відсутні і підстави для визнання протиправним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України (в редакції на час призначення перевірки), документальна позапланова перевірка здійснюється у разі якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до п. 56.22. ПК України, якщо платник податків оскаржує рішення контролюючого органу в адміністративному порядку та/або до суду, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків не може ґрунтуватися виключно на цьому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Початок досудового розслідування стосовно платника податків або повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення його службовим (посадовим) особам не може бути підставою для зупинення провадження у справі або залишення без розгляду скарги (позову) такого платника податків, поданої до суду в межах процедури оскарження рішень контролюючих органів.

Відповідно до пункту 7, підпункту 2 пункту 8 та підпункту 3 пункту 12 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17 липня 2015 року № 655-VIII (далі - Закон N655-VIII), який набрав чинності з 01.09.2015, з ПК України виключено підпункт 54.3.4 пункту 54.3 статті 54, пункт 58.4 статті 58 та пункт 86.9 статті 86 розділу ІІ Кодексу, які передбачали особливий порядок прийняття податкових повідомлень-рішень у разі наявності кримінального провадження стосовно конкретної посадової особи платника податків.

У той же час, пунктом 36 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» (в редакції Закону № 655-VIII, що діяла з 01 вересня 2015 року) передбачено, що у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків" і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

До запровадження наведених норм, діяли положення пункту 86.9 ПК України які встановлювали, що у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що для правильного розуміння та застосування норм п.п. 56.22 п. 36 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України у їх сукупності визначальне значення має намір законодавця, законодавча історія правового регулювання певних відносин, сутність і призначення Закону.

У зв'язку з цим, при застосуванні вказаних норм, слід виходити з того, що значенням юридичної норми є той намір, який законодавець хотів донести до її реципієнтів.

Колегія суддів вважає вірними доводи суду першої інстанції, який вказав, що в контексті змін у законодавстві, сутності і призначення таких змін, та в рамках чинного на час проведення перевірки та прийняття спірних рішень законодавства:

по-перше: кримінальне провадження, в рамках якого призначено та проведено перевірку, має стосуватися посадових осіб платника податків і стосуватися, відповідно, податків і зборів;

по-друге: проведення перевірки, призначеної в рамках такого кримінального провадження, зареєстрованого за «фактом», а не відносно конкретних посадови (службових) осіб платника податків (юридичної особи щодо якої призначено перевірку), не обмежує фіскальний орган у виконанні функцій стосовно прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами такої перевірки;

по-третє: проведення призначеної в рамках кримінального провадження перевірки певної юридичної особи, стосовно посадових осіб якої відсутнє кримінальне провадження за предметом податків і зборів, не обмежує фіскальний орган у виконанні функцій щодо прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами такої перевірки. Само по собі призначення за рішенням слідчого податкової перевірки такого платника податків (юридичної особи) по відносинам з іншою юридичною особою-контрагентом, по факту діяльності посадових осіб якої власні і зареєстровано кримінальне провадження, не є підставою для неприйняття податкового повідомлення-рішення відносно першого.

В той же час, в межах даних правовідносин, вбачається, що вказане вище кримінальне провадження розслідувалось по факту створення (придбання) окремих юридичних осіб групою осіб та за фактом сприяння цими же особами ухиленню від сплати податків службовими особами реального сектору економіки, що призвело, на думку слідства, до фактичного ненадходження до бюджету грошових коштів в особливо великих розмірах. Таке провадження не стосується дій посадових осіб позивача та взагалі діяльності ТОВ «Техсервіс-Інженірінг».

Відтак, відповідач не був обмежений у виконанні функцій щодо прийняття податкового повідомлення-рішення за результатами проведення вищезгаданої перевірки, із врахуванням обставин не надання витребовуваних відповідачем документів щодо господарських операцій ТОВ «Техсервіс-Інженірінг» з ТОВ «БК Акто Моноліт».

Крім того, згідно з ст.ст. 61, 44 ПК України, на контролюючі органи покладається обов'язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Відповідно до п. 44.1. ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.3. ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

При цьому, відповідно до п. 85.2. ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Водночас, відповідно до п. 44.6. ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Отже, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які складаються на підтвердження фактичного здійснення оподатковуваних операцій та податковий облік ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Платник податку повинен забезпечити наявність первинних документів під час проведення перевірки та їх надання податковому органу.

У разі відсутності у позивача первинних документів та податкових накладних під час перевірки, вважається, що вони відсутні та, відповідно, дані обліку та податкові вигоди є такими, що не підтверджені у встановленому порядку.

За даних обставин, посадова особа податкового органу, маючи наказ на проведення перевірки, направлення та службове посвідчення, пред'явив ці документи перед початком проведення перевірки, однак, головний бухгалтер відмовився розписатися у направленні на перевірку про що було складено відповідний акт, що є підставою для початку проведення перевірки відповідно до останнього абзацу п. 81.1. ПК України. Вказаний акт отримано заступником директора, обставини щодо чого також не спростовуються позивачем. При цьому, як вбачається з Акту перевірки та жодним чином не спростовано позивачем за змістом позовної заяви, інспектор не був допущений до приміщення позивача.

Під час розгляду справи позивачем не спростовано факт надання 19.10.2015 заступнику директора запиту про надання документів. Під час розгляду справи не надано доказів надання ДПІ під час перевірки первинних документів, звітності, необхідних для проведення перевірки та передача яких, за загальним правилом п. 85.7. ПК України.

Також слід звернути увагу, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товару, позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість та з податку на прибуток, що підлягають перерахуванню до бюджету.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що під час перевірки відповідачу, як контролюючому органу, не було надано первинних документів за взаємовідносинами з контрагентом, тобто не підтверджено первинними документами спірні суми податкових вигод, задекларовані ним у податковій звітності, що свідчить про безпідставність декларування визначених сум.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази надання податковому органу таких документів, а подання цих документів в подальшому, тобто під час розгляду справи у суді, не змінює статусу цих документів, як таких, що були відсутні на час складання звітності.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності у податкового органу права прийняття спірного податкового повідомлення-рішення за наслідками проведення перевірки на підставі п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, позаяк відповідно до пункту 86.9 статті 86 ПК України, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Виходячи з аналізу вказаної вище норми, ПК України містить обмеження лише щодо прийняття податкових повідомлень-рішень стосовно таких платників податків, де відносно їх посадових осіб відкрито кримінальне провадження; це правило не поширюється на контрагентів таких юридичних осіб, яким є позивач.

Як встановлено судом, стосовно посадових осіб "Техсервіс - Інженірінг" кримінальне провадження не розпочиналось, а тому, дія пункту 86.9 статті 86 ПК України на спірні правовідносини, не поширюється.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 826/10838/15, яка в контексті ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковою для врахування.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні позову.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техсервіс - Інженірінг" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 18.03.2019)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя І.О. Лічевецький