Справа № 1740/2177/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/3971/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Запотічного І.І.

судді Сапіги В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

від відповідача Воробьова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 (головуючий суддя Недашківська К.М., проголошено о 11:26:27 в м. Рівне, повний текст складено 07.11.2018) у справі №1740/2177/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (відповідач 1) та Державної фіскальної служби України (відповідач 2), в якому просив суд визнати протиправною відмову відповідача 1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 25 відсотків, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби; зобов'язати відповідача 1 скласти та подати до відповідача 2 висновок щодо виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 25 відсотків, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби, в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850; зобов'язати відповідача 2 розглянути та прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 25 відсотків, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби, в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на наступне. З 22.05.2003 ОСОБА_2 проходив службу в органах податкової міліції. Наказом відповідача 1 від 29.03.2018 № 9-о позивач був звільнений з посади та органів податкової міліції за віком. Після звільнення, відповідно до свідоцтва про хворобу від 03.05.2018 № 48, позивачу встановлено захворювання пов'язане з проходженням військової служби. 13.07.2018 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 25 відсотків спричиненого захворюваннями, що пов'язані із проходження служби, однак відповідач 1 відмовив йому у виплаті такої допомоги, мотивуючи це тим, що проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції, втрату працездатності яким встановлено після втрати чинності Законом України «Про міліцію», законодавчо не визначено, а відповідні виплати здійснюються на виконання судових рішень.

Вказану відмову позивача вважає протиправною, оскільки відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі № 1740/2177/18 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління ДФС у Рівненській області, викладену в листі від 26 липня 2018 року № 6073/10/17-00-04-115, щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 25%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби. Зобов'язано Головне управління ДФС у Рівненській області скласти та подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 25%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби, в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850. У задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України розглянути та прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 25%, спричиненою захворюваннями, що пов'язані із проходженням служби, в розмірі відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області подало апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю. Зокрема у апеляційній скарзі апелянт зазначає, що діяльність податкової міліції регулюється розділом XVIII Податкового кодексу України. Так, правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції визначається статтею 356 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 1 якої держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист». Стаття 23 Закону України «Про міліцію» дійсно передбачала право на призначення та виплату працівнику міліції одноразової грошової допомоги у разі отримання ним поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності. Однак, 07.11.2015 Закон України «Про міліцію» втратив чинність у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію». Тобто, станом на день звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою професійної працездатності, механізм розрахунку та виплати такої допомоги законодавчо не був визначений. Таким чином, представник відповідача 1 вказує, що відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач 1 діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу. Із зазначених у відзиві мотивів вважає рішення суду першої інстанції законним, а апеляційну скаргу такою, в задоволені якої слід відмовити повністю.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники судового процесу не з'явились, причин неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.

ОСОБА_2 проходив службу в органах податкової міліції Головного управління ДФС у Рівненській області.

Наказом Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.03.2018 № 9-о, відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114, пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236, підполковник податкової міліції ОСОБА_2, начальника штаба оперативного управління Головного управління ДФС у Рівненській області звільнено з посади та органів податкової міліції за підпунктом «а» пункту 64 (за віком).

Згідно з свідоцтвом №48 від 03.05.2018, військово-лікарська комісія ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» встановила причинний зв'язок захворювання позивача з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки Рівненської міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК серії АГ № 0019855 від 27.06.2018, позивачу встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25% одноразово.

12.07.2018 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги через втрату професійної працездатності в розмірі 25% у зв'язку з захворюваннями, що пов'язанні з проходженням служби.

Листом від 26.07.2018 за № 6073/10/17-00-04-115 відповідач 1 повідомив позивачу, що проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції, втрату працездатності яким встановлено після втрати чинності Законом України «Про міліцію», законодавчо не врегульовано. Також, зазначив, що розрахунок та виплата такої допомоги здійснюється на виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України.

Нормами ст. 356 Податкового кодексу України визначено правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 (далі - Закон № 565-XII) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон № 565-XII втратив чинність 07.11.2015 у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року.

В той же час, відповідно до абз. 3 п. 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Проаналізувавши наведені норми законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію».

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі та з підстав, визначених Законом № 565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580.

За змістом статті 23 Закону № 565 порядок та умови призначення і виплати особі одноразової грошової допомоги у зв'язку з частковою втратою нею працездатності без встановлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах податкової міліції, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання ст. 23 Закону № 565-XII, Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12.05.2007 затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок №707). Вказана постанова набрала чинності 23.05.2007.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції», Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок №850). Дана постанова набрала чинності з 31.10.2015.

Пунктом 2 Порядку № 850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Отже, на час установлення позивачу ступеня втрати професійної працездатності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби, чинними є обидва Порядки (№ 707 та № 850), які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, передбаченої статтею 23 Закону №565.

При цьому, Порядок №850 прийнятий у зв'язку із внесенням Законом України від 13.02.2015 №208-VIII змін до статті 23 Закону №565 в частині розміру одноразової грошової допомоги.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, якою затверджений Порядок №850, встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 №208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707.

Відповідності до підпункту 2 пункту 2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565, здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

Отже, призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №707 можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до 12.03.2015 року, тобто до дня набуття чинності Законом України від 13.02.2015 №208-VIII.

Позивач набув таке право у липні 2018 року, тобто після 12.03.2015, а тому розмір допомоги має бути визначений у відповідності з нормами Порядку №850.

Відсутність у Порядку №850 вказівки на поширення його дії на працівників податкової поліції, призначення допомоги яким здійснюється відповідно до статті 23 Закону №565, не є підставою для позбавлення їх права на отримання одноразової допомоги у розмірі, визначеному діючим на дату установленням ступеня втрати працездатності Порядком №850.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача 1 щодо відсутності законодавчо встановленого механізму розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції, втрату працездатності яким встановлено після втрати чинності Законом № 565, суд вважає необґрунтованим та безпідставним.

Матеріалами справи підтверджується, що до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності від 13.07.2018 позивач надав відповідачу 1 всі документи, визначені пунктом 7 Порядку № 850.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Тобто, на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції покладено обов'язок подання висновку щодо виплати грошової допомоги.

Відтак, отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку № 850, відповідач 1 був зобов'язаний направити висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, під час проходження ним служби в органах податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком №850, для прийняття рішення.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови відповідача 1 у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з частковою втратою ним працездатності без установлення інвалідності, зобов'язання відповідача 1 скласти та подати відповідачу 2 висновок щодо виплати позивачу такої допомоги є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача 2 розглянути висновок відповідача 1 та прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з частковою втратою ним працездатності без установлення інвалідності, колегія суддів зазначає наступне.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (пп.2 п. 3 Порядку №850).

Працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України) (п. 7 Порядку №850).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку №850).

Відповідно до п. 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, вказаним нормативним актом встановлено певний порядок дій відповідного органу до якого особа звернулася за виплатою грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності, який (орган) в свою чергу після надходження від особи заяви з відповідними доданими до неї документами, зобов'язаний, зокрема, скласти та подати до МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначених в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги і саме МВС протягом встановленого строку буде вирішувати питання щодо наявності чи відсутності підстав для виплати грошової допомоги.

Отож, підставою для виплати такої допомоги є відповідне рішення МВС про призначення такої допомоги, прийняттю якого передує направлення органом у якому проходив (проходить) службу працівник міліції названого переліку документів.

Отже, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача 2 розглянути висновок відповідача 1 та прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, під час проходження ним служби в органах податковій поліції, на думку суду, є передчасними та не належать до задоволення.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності неприйняття відповідачем рішення за результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів та на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі № 1740/2177/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рушення.

У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише ступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга
Повне судове рішення складено 13 березня 2019 року.