Справа № 215/5018/18
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

04 березня 2019 р. Справа № 215/5018/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.2019 року на підставі ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2018 року про передачу адміністративної справи за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 215/5018/18 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, яка виявилась у застосуванні неналежної правової процедури розгляду його заяви від 04.09.2018 року, згідно з порядком, встановленим ст. 18, ст. 19 Закону України Про звернення громадян, ч. 1, ч. 2, ч. 8 ст. 11 Закону України Про державну службу, і принципами, встановленими ст. 3, ч. 2 ст. 19, ст. 28 Конституції України;

- зобов'язати виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривому Розі ради протягом 15-ти днів вжити заходи нормативно-правовим актом для забезпечення права інваліда на попередження за можливістю страждань і болю за ст. 3, ч. 2 ст. 28 Конституції України, та усунути причини, які породжують подання заяви від 04.09.2018 року;

- притягнути до адміністративної відповідальності виконавчий комітет Тернівської районної ради у м. Кривому Розі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, за протиправну бездіяльність щодо не забезпечення гарантій, передбачених ст. 3, ст. 28 Конституції України;

- захистити права ОСОБА_1 бути присутнім при розгляді заяви (запиту) від 04.09.2018 року та права викривати недоліки в роботі виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради для впливу на поліпшення роботи установи для відстоювання своїх законних інтересів шляхом їх визнання окремим пунктом рішення.

Ухвалою суду від 04.02.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 261, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 262, п. 2 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 263 КАС України, суд розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що зазначений вище адміністративний позов у частині заявлених позовних вимог не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому, слід закрити провадження у частині позовних вимог, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 наведеного Кодексу, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до п. 1, п. 7 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ, суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини в частині позовних вимог про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, за протиправну бездіяльність щодо не забезпечення гарантій, передбачених ст. 3, ст. 28 Конституції України, не належить до предметної юрисдикції окружного адміністративного суду. Адже позивач, по-перше, посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, яка визначає розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів, тобто адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, а по-друге, порядок і підстави притягнення до адміністративної відповідальності і накладення адміністративних стягнень врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, розділом ІІІ якого, визначений перелік органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, розмежовано їх компетенцію.

Тим більше, суд бере до уваги те, що справи про притягнення до адміністративної відповідальності розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення, що відмінний від порядку розгляду справ за правилами адміністративного судочинства, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Відтак, відповідно до ст. 2, ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 14, ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких, входить до їх службових обов'язків.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, суд враховує те, що відповідно до ч. 6 ст. 21 КАС України, не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналіз вищевикладених норм чинного законодавства України та спірних правовідносин в частині позовних вимог про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, за протиправну бездіяльність щодо не забезпечення гарантій, передбачених ст. 3, ст. 28 Конституції України, свідчить про те, що ці позовні вимоги підсудні місцевому загальному суду як адміністративному, відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1 частини 1, частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

В силу викладеного вище, суд вважає за необхідне закрити провадження у цій адміністративній справі в частині позовних вимог щодо притягнення виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривому Розі до адміністративної відповідальності, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, за протиправну бездіяльність щодо не забезпечення гарантій, передбачених ст. 3, ст. 28 Конституції України, та розяснити позивачу його право на звернення до місцевого загального суду як адміністративного, відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, в цій частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 180 - 183, п. 1 ч. 1 ст. 238, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі № 215/5018/18 в частині позовних вимог щодо притягнення виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривому Розі до адміністративної відповідальності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, за протиправну бездіяльність щодо не забезпечення гарантій, передбачених ст. 3, ст. 28 Конституції України закрити.

Відповідно до частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, розяснити позивачу, що розгляд даної позовної заяви в частині позовних вимог про притягнення виконавчого комітету Тернівської районної ради у м. Кривому Розі до адміністративної відповідальності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, за протиправну бездіяльність щодо не забезпечення гарантій, передбачених ст. 3, ст. 28 Конституції України, належить до підсудності місцевого загального суду як адміністративного, за правилами, визначеними Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, або протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали), відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.5 п. 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2