Справа № 725/92/19
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/92/19

Головуючий у 1-й інстанції: Стоцька Л.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №2977/40800/18 від 16.11.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 8500 грн.

2. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що з 12.09.2017 року перебуває на консульському обліку у Генеральному консульстві України, що знаходиться у м.Краків, Республіки Польща та має постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. 10.05.2018 року, керуючи власним автомобілем марки "Audi A4" р.н. Польші RZ1131S, позивач здійснив перетин державного кордону на митному пропускному пункті "Смільниця" Львівської митниці ДФС та повідомив інспектора митного контролю про те, що даний автомобіль він ввозить у режимі тимчасового ввезення. Проте, 16.09.2018 року при перетині державного кордону через пункт пропуску "Мамалига-Крива" Чернівецької митниці ДФС йому повідомили, що згідно занесених даних до автоматизованої системи митного оформлення автомобіль марки "Audi A4" р.н. Польші RZ1131S ввезено в режимі "транзит", а тому відносно нього складено протокол про порушення митних правил за ст.470 ч.3 МК України.

4. Позивач вважав постанову незаконною та такою, що була винесена за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, оскільки він має статус нерезидента та ввозив свій транспортний засіб у режимі "тимчасового ввезення".

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 січня 2019 року позов задоволено.

6. Скасовано постанову №2977/40800/18 від 16.11.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та закрито справу про порушення митних правил.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. ОСОБА_2 є громадянином України, однак виїхав на постійне місце проживання до ОСОБА_4, де прийнятий на консульський облік, що підтверджується копією його закордонного паспорту, яка наявна у матеріалах справи про порушення митних правил.

8. 16.09.2018 року головним державним інспектором ВМО митного посту "Кельменці" Чернівецької митниці ДФС відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №2977/408020/18.

9. Як вбачається із змісту протоколу, інспектором було виявлено порушення: згідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів у пунктах пропуску для автомобільного сполучення" громадянин України ОСОБА_2 10.05.2018 року ввіз на митну територію України через міжнародний автомобільний пункт пропуску "Смільниця-Кросценко" Львівської митниці ДФС автомобіль марки "Audi A4" р.н. Польші RZ1131S VIN WAUEFAFL7DA1581134 у митному режимі транзит з граничним строком доставки до 20.05.2018 року. Станом на 20.05.2018 року ОСОБА_2 за митний кордон вказаний транспортний засіб не вивіз, чим перевищив строк, передбачений ст.95 МК України та вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України.

10. Постановою по справі про порушення митних правил №2977/40800/18 від 16.11.2018 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 8500 грн. 00 коп. (а.с.25-27).

11. На звернення позивача від 03.10.2018 року до Начальника Львівської митниці зі скаргою на неправомірні дії працівників митного пропускного поста "Смільниця" Львівської області щодо внесення недостовірних відомостей до Автоматизованої системи митного оформлення "інспектор-2006" стосовно режиму перебування транспортного засобу на території України листом Львівської митниці ДФС від 18.10.2018 року позивача повідомлено про можливість зміни інформації про митний режим з "транзиту" на "тимчасове ввезення" за його зверненням за умови надання документів, підтверджуючих статус громадянина-нерезидента.

12. За результатами розгляду звернення позивача щодо помилкового, невірного визначення митного режиму ввезення-Львівською митницею ДФС було визначено митний режим транспортного засобу марки "Audi A4" р.н. Польші RZ1131S VIN WAUEFAFL7DA1581134, ввезеного ОСОБА_2 (Республіка Польща, м.Врослав вул.Земська,12/1, паспорт ЕХ634001) 10.05.2018 року є "тимчасове ввезення до 1 року", призначення "особисте користування". Зазначена обставина підтверджується відповіддю Львівської митниці ДФС від 04.12.2018 року (а.с. 102).

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

13. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що транспортний засіб ввозився ним на митну територію України в режимі тимчасового ввезення, а уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, митним органом не підтверджено підстави для оформлення транспортного засобу, що ввозився позивачем у режимі транзиту, крім того, позивач заперечує про свою обізнаність з таким фактом.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

14. Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Чернівецька митниця Державної фіскальної служби України звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

15. В апеляційній скарзі зазначає про безпідставність тверджень суду першої інстанції про порушення Чернівецькою митницею ДФС порядку здійснення провадження у справі про порушення митних правил № 2977/40800/18, а також на те, що ОСОБА_2 правомірно визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

16. Зокрема, вказує, що обравши канал "зелений коридор" для проходження митного контролю, позивач шляхом вчинення дій самостійно заявив про відсутність товарів, транспортних засобів, що підлягають письмовому декларуванню, а отже підлягають переміщенню в режимі транзит.

17. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводить правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, стверджує, що доводи апелянта є необґрунтованими, вказує на підтвердження законності перебування транспортного засобу на митній території України та відсутності в його діях ознак порушення норм чинного законодавства.

18. Вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

19. Розглядаючи питання про законність і обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

20. Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Згідно із ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

22. Згідно ст.1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

23. За змістом ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

24. Пункт 29 статті 4 МК України визначає митний режим як комплекс взаємопов'язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

25. Згідно ч.1 ст.70 МК України, з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи запроваджуються такі митні режими, зокрема, транзит та тимчасове ввезення.

26. Положеннями ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

27. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

28. Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

29. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

30. Відповідно до ч.3 ст.380 Митного кодексу України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами.

31. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб (ч. 4 ст. 380 МК України).

32. Аналізуючи наведені вище обставини справи та положення МК України, можна прийти до висновку, що громадяни, як резиденти, так і нерезиденти мають право на ввезення транспортного засобу особистого користування вибираючи один з митних режимів, а саме, митний режим тимчасового ввезення або транзиту, при цьому із обов'язковим дотриманням відповідно до обраного режиму встановлених правил, зокрема і дотриманням терміну, до закінчення якого такий транспортний засіб необхідно вивезти з території України.

33. Відповідно до оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було перевищення встановленого ст.95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення .

34. Частиною 3 статті 470 Митного кодексу України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

35. Порушення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення товарів (транспортних засобів) є адміністративним правопорушенням, об'єктом якого є встановлений митним законодавством порядок ввезення товарів (транспортних засобів) на територію України, об'єктивна сторона - полягає у порушенні встановленого ст. 95 цього кодексу строку транзитного перевезення, суб'єктивна сторона може мати вираз як у формі умислу, так і необережності.

36. В свою чергу, для правильного вирішення питання щодо правомірності визнання позивача винним у вчиненні спірного адміністративного правопорушення, суду належить з'ясувати, чи наявний в діяннях особи склад такого адміністративного правопорушення.

37. Крім того, без встановлення того, в якому саме митному режимі перебував автомобіль позивача, неможливо встановити наявність чи відсутність в діяннях останнього складу адміністративного правопорушення, за вчинення якого його визнано винним оскаржуваною постановою.

38. У частині першій статті 366 МК України визначено поняття двоканальної системи, за яким - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

39. Згідно ч.5 ст.366 цього Кодексу, обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

40. В свою чергу, згідно вимог частини шостої цієї статті, громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації.

41. Разом з тим, звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

42. Відповідно до частини другої цієї ж статті, канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

43. Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.

44. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

45. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

46. Аналізуючи зазначені положення чинного законодавства, слід прийти до висновку, що вони не регулюють питання вибору митного режиму, оскільки митний режим "тимчасове ввезення" може бути встановлений для транспортного засобу і в режимі його проходження по каналу "зелений коридор".

47. Визначальним при цьому є те, чи має особа статус громадянина-нерезидента та чи зареєстрований відповідний транспортний засіб в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

48. При митному оформленні транспортного засобу через "зелений коридор" чинне законодавство не вимагає від позивача подання будь-яких декларацій як і не надає йому можливості отримати документ про те, в якому режимі працівником митниці оформлено його транспортний засіб.

49. При ввезенні позивачем спірного автомобіля на територію України митний орган мав встановити правовий статус іноземця, як резидента або нерезидента України, а як наслідок пропустити відповідний автомобіль у митний режим "транзит", або режим - "тимчасове ввезення".

50. Як свідчать матеріали справи позивач та його транспортний засіб відповідали умовам, що необхідні для поміщення транспортного засобу в режим "тимчасове ввезення". З пояснень позивача слідує, що саме в такому режимі він просив оформити транспортний засіб. А тому в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, яке йому вмінено відповідачем згідно оскарженої постанови.

51. Відтак, колегія суддів вважає, що митним органом безпідставно поміщено транспортний засіб позивача в митний режим "транзит", оскільки відповідні твердження позивача не спростовані належними та допустимими доказами.

52. Навпаки опосередковано вони підтверджуються і подальшими діями митних органів, які без подання будь-яких додаткових документів та декларацій змінили митний режим його транспортного засобу.

53. Так, за результатами розгляду звернення позивача щодо помилкового, невірного визначення митного режиму ввезення - Львівською митницею ДФС було визначено митний режим транспортного засобу марки "Audi A4" р.н. Польші RZ1131S VIN WAUEFAFL7DA1581134, ввезеного ОСОБА_2 (Республіка Польща, м.Врослав вул.Земська,12/1, паспорт ЕХ634001) 10.05.2018 року є "тимчасове ввезення до 1 року", призначення "особисте користування". Зазначена обставина підтверджується відповіддю Львівської митниці ДФС від 04.12.2018 року.

54. Крім того, у зібраних матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких митним органом встановлювалась наявність або відсутність у позивача статусу резидента України при поміщенні його автомобіля у режим "транзит".

55. Колегія суддів ще раз підкреслює, що позивач є громадянином України, однак виїхав на постійне місце проживання до ОСОБА_4, де прийнятий на консульський облік, що підтверджується копією його закордонного паспорту, яка наявна у матеріалах справи про порушення митних правил.

56. Відповідно до підпункту "в" пункту 33 статті 4 Митного кодексу України нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України. Постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

57. Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України", якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

58. Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

59. Основоположним критерієм визначення особи резидентом чи нерезидентом у розумінні Митного кодексу України є її постійне місце проживання, а не її громадянство, оскільки нерезидентом може бути, зокрема, як громадянин України, так і громадянин іншої держави.

60. Для того щоб особа вважалася нерезидентом вона повинна відповідати певним критеріям характерним для нерезидентів України, а саме мати статус (бути) іноземця чи особи без громадянства або бути громадянином України, який має постійне місце проживання за межами України, у тому числі таким, який тимчасово перебуває на території України.

61. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 751/7809/16-а.

62. Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів у справі вірно встановлено, що ОСОБА_2 є нерезидентом та має постійне місце проживання у ОСОБА_4.

63. З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, так як в діяннях позивача, як нерезидента України, відсутній склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого його визнано винним оскаржуваною постановою у справі про порушення митних правил.

64. На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

65. На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

66. Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

67. Відповідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

68. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 січня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6