Справа № 0440/6534/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Справа № 0440/6534/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №0440/6534/18 за позовом ОСОБА_2 В`ячеслава Леонідовича до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 В`ячеслав Леонідович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, яка полягає у не призначенні і не нарахуванні ОСОБА_2 дострокової пенсії за віком з дня настання цього віку, а саме з 22 січня 2017 року по 30 січня 2018 року протиправною;

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області вчинити певну дію: призначити і нарахувати ОСОБА_2 дострокову пенсію за віком у період з 22 січня 2017 року по 30 січня 2018 року.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 0440/6534/18.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2018р. відкрито провадження по справі №0440/6534/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №0440/6534/18 у спрощеному провадженні

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що 04.05.2018р. звернувся до відповідача із заявою щодо надання письмової відповіді стосовно підстав не виплати позивачу пенсії з моменту подачі заяви до Пенсійного фонду, а саме: з 01.03.2017р. по 30.01.2018р. Так, у відповіді пенсійного органу, як зауважив позивач, повідомлено, що ОСОБА_2 мав звернутись до Пенсійного фонду як особа, що досягла пенсійного віку, не пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку у відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки, на його думку, пенсійний орган мав призначити йому пенсію не за віком, для чого б вимагалось подання відповідної заяви протягом трьох місяців з дня настання такого віку, а дострокову пенсію за віком. З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідачем допущено щодо нього протиправну бездіяльність у вигляді не призначення позивачу дострокової пенсії за віком з дня настання цього віку з 22.01.2017р. по 30.01.2018р.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України відображена у відзиві на позовну заяву та полягає у безпідставності та необґрунтованості позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що з урахуванням дати народження ОСОБА_2 (зокрема, 22.01.1962 р.н.) й наявності у нього статусу учасника бойових дій, а також з огляду на приписи статті 18 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» право на призначення пенсії за віком позивач умовно набув після 22.01.2017р. Водночас, відповідач зауважив, що при дотриманні вимог статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», досягнення чоловіком 55 років при наявності стажу роботи не менше 25 років та за умови звернення протягом трьох місяців після дня народження (тобто після 22.01.2017р.) у відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» могло бути розглянуто питання щодо призначення позивачу дострокової пенсії за віком.

Згідно наявної у матеріалах справи довідки №229 від 16.10.2018р. суддя Барановський Р.А. у період з 08.10.2018р. по 12.10.2018р. (включно) перебував на періодичному навчанні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідок №87 від 18.07.2016р. та №4617 від 06.07.2018р., а також встановлено у рішеннях Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська і Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №199/6823/17 (2-а/199/236/17).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується сторонами ОСОБА_2 (22.01.1963 р.н.) набув право на призначення пенсії за віком після досягнення позивачем 55-ти річного віку (тобто, 22.01.2017р.) з урахуванням положень ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, за твердженням позивача, у період з 01.03.2017р. по 30.01.2018р. йому відповідну пенсію не призначено та не нараховано, зазначивши у позовній заяві, що дострокову пенсію за віком позивачу призначено з 30.01.2018р.

04.05.2018р. позивач звернувся до відповідача із заявою (вх. №Г 7032-18 від 04.05.2018р.), у якій ОСОБА_2 вимагав надати письмові пояснення щодо не виплати йому пенсії з моменту подачі заяви до пенсійного фонду за період з 01.03.2017р. по 30.012018р.

У відповідь на дану заяву Головним управлінням Пенсійного фонду України направлено позивачу лист «Про розгляд звернення» за вих. №Г 7032-18 від 21.05.2018р., де зазначено, що при дотриманні вимог статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення», досягнення чоловіком 55 років при наявності стажу роботи не менше 25 років та за умови звернення протягом трьох місяців після дня народження (тобто після 22.01.2017р.) у відповідності до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» могло бути розглянуто питання щодо призначення позивачу дострокової пенсії за віком, однак у даному випадку звернення за призначенням пенсії за віком відбулось пізніше встановленого законодавством 3-місячного терміну, у звязку з чим пенсію було призначено з дня звернення, оскільки іншого чинним пенсійним законодавством не передбачено.

Як слідує зі змісту даного листа відповідну пенсію призначено ОСОБА_2 з моменту звернення останнього до пенсійного органу.

Не погодившись із вищезазначеною позицією пенсійного органу, ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003р., пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Отже, наведеною нормою встановлено вичерпний перелік випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, цією статтею передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Стаття 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" наголошує, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Водночас, статтею 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, 05.11.1991р. передбачено, що військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обовязків військової служби (службових обовязків), або внаслідок захворювання, повязаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обовязку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обовязків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обовязків військової служби (службових обовязків), захворювання, повязаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обовязку, мають право на пенсію, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Статтею 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, 05.11.1991р. визначено, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

У відповідності до положень статей 80 і 82 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, 05.11.1991р., заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до органів Пенсійного фонду України за місцем проживання заявника.

Документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Відповідно до ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII, 05.11.1991р., пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку:

-пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності;

- пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Із системного аналізу вищевикладених положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" слідує, що призначення пенсії здійснюється на підставі заяви та матеріалів відповідної особи, що подається до органів Пенсійного фонду України (у випадку якщо особа не працює) або за місцем роботи заявника.

При цьому, пенсія за віком призначається з дня досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Водночас, як стверджує відповідач та не спростовано позивачем, ОСОБА_2 у період з 22.01.2017р. по 23.04.2017р. не звертався до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за віком у відповідності до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що останній звертався до Головного управління Пенсійного фонду України із відповідними заявами щодо призначення йому пенсії за віком у період з 22.01.2017р. по 29.01.2018р.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на положення ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 16, 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за відсутності відповідної заяви від ОСОБА_2 щодо призначення йому пенсії за віком не мало обовязку здійснити призначення і нарахування позивачу відповідної пенсії.

Щодо посилань позивача на рішення судів першої та апеляційної інстанцій по справі №199/6823/17 (2-а/199/236/17), слід зазначити, що предметом спору у вказаній справі було питання зарахування до загального трудового стажу ОСОБА_2 періодів з 19.03.2015р. по 21.06.2015р., з 08.07.2015р. по 21.11.2015р., з 03.12.2015р. по 27.02.2015р. та з 23.06.2016р. по 30.06.2016р., у які позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Натомість, спірним питанням в рамках розгляду даної адміністративної справи є допущення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області бездіяльності у вигляді не призначення і не нарахування ОСОБА_2 дострокової пенсії за віком у період з 22.01.2017р. по 30.01.2018р.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України - розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вищевказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (зазначене позивачем у позовній заяві місце проживання/перебування: 49082, м.Дніпро, вул. Обласна, 18; РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1