Справа № 1640/2615/18
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 березня 2019 року

Київ

справа №1640/2615/18

адміністративне провадження №К/9901/5661/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів: Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 у справі № 1640/2615/18 за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа - Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:

28.02.2019 на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018.

Скаржником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 у справі № 1640/2615/18.

Клопотання обгрунтовано тим, що скаржник в межах строків на касаційне оскарження звернувся з касаційною скаргою у справі № 1640/2615/18, проте ухвалою Верховного Суду від 31.01.2019 касаційну скаргу повернуто скаржнику, з огляду на те, що вона підписана особою,повноваження якої не підтверджені. Зазначену ухвалу позивачем отримано 21.02.2019, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення № 868.

При зверненні до Верховного Суду вдруге 28.02.2019, Головним управлінням ДФС у Полтавській області усунено недоліки касаційної скарги, а саме надано оригінал довіреності від 15.02.2019 №29/16-31-10-20, що підтверджує право ОСОБА_3 на підписання вказаної скарги.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження дійшла висновку про наявні підстави для його задоволення, оскільки підстави наведені скаржником суд визнає достатніми та поважними, а надані докази підтверджують викладані в клопотанні обставини.

Головне управління ДФС у Полтавській області звернулося в суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з нього податковий борг у розмірі 27410,49 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018, апеляційну скаргу Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 скасовано в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суми коштів за податковим боргом у розмірі 25 742 грн.та прийнято в цій частини нову постанову, якою відмовлено у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 р. залишено без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання відповідачем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким відповідачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 28 058, 96 грн., з яких 18705,97 грн. за основним платежем та 9 352, 99 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами камеральної перевірки своєчасності сплати податкових зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб згідно додатку 5 до податкової декларації про майновий стан та доходи відповідача № від 03.02.2014, контролюючим органом складено акт № 5755/16-01-17-05/НОМЕР_2 від 21.10.2015 та прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до відповідача застосовано штраф у розмірі 154, 56 грн.

Разом з цим, контролюючим органом 29.02.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до відповідача застосовано штраф у розмірі 387,45 грн. та нараховано пеню по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у розмірі 16 86, 63 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав про стягнення з відповідача податкової заборгованості у розмірі 25 742, 12 грн., у зв'язку з чим скасував рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 в цій частині та прийняв нову постанову про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Головне управління ДФС у Полтавській області не погодившись з зазначеним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою в частині відмови у задоволені позову та залишити в силі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.08.2018.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку наявність підстав для про відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідн з пунком 2 частиною п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що предметом позову у справі №1640/2615/18 є вимога про стягнення податкового боргу у розмірі 25742,12 грн.

Отже постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 у справі № 1640/2615/18 - не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити Головному управлінню ДФС у Полтавській області клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження у справі № 1640/2615/18.

Поновити Головному управлінню ДФС у Полтавській області на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 у справі № 1640/2615/18.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 у справі № 1640/2615/18.

Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова