Справа № 288/143/17
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 288/143/17

Головуючий у 1-й інстанції: Зайченко Є.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

13 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - колективне автотранспортне підприємство 0662 Житомирського обласного об'єднання по агропромисловому будівництву "Житомироблагропромбуд" про визнання дій неправомірними, зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - колективне автотранспортне підприємство 0662 Житомирського обласного обєднання по агропромисловому будівництву "Житомироблагропромбуд" про визнання дій неправомірними, зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач, при досягненні 54 років до ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області діяв передчасно, оскільки право на пенсію із зменшенням пенсійного віку, виникне у нього при досягненні 57 років.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії Б № 580387, 3 категорії (а.с.7).

У серпні 2016 року позивач звернувся до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 02 вересня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та вказано, що на підставі доданих документів неможливо визначити час, з якого позивач працював у зоні відчуження. Також зазначено, що позивач право на призначення пенсії набуде при досягненні 57-річного віку (а.с.10).

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон).

Відповідно до пункту 3 статті 11 Закону (в редакції, чинній на час звернення позивача) до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно з абзацом 8 статті 14 Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: - потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Відповідно до абзацу 1 частини 1, абзацу 4 частини 2 статті 55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні - не менше 3 років - три роки та додатково один рік за два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Згідно з абзацом 10 частини 2 статті 55 Закону пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Колегією суддів встановлено, що позивача віднесено до громадян, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії та має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обовязкового) відселення та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони постійно проживали на день аварії або на 1 січня 1993 року у зоні безумовного (обовязкового) відселення не менше двох років, а у зоні добровільного відселення не менше трьох років.

Відповідно до довідки Ігнатпільської сільської ради № 628 від 13 липня 2016 року позивач проживав з 25 грудня 1987 року по 23 травня 1990 року та з 20 червня 1990 року по 29 березня 1993 року в с. Білокамінка Овруцького району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (а.с. 14).

З 20 травня 1986 року по 10 жовтня 1987 року позивач працював на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, що підтверджується записами в трудовій книжці серії БТ-І № 9149902 (а.с.8-9).

З вищенаведеного вбачається, що позивач проживав та працював на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення загалом 7 років 3 місяці 21 день, що дає право на зменшення пенсійного віку на 3 роки і був зареєстрований та постійно проживав на території, яка відноситься до зони безумовного (гарантованого) відселення загалом 1 рік 7 місяців, що дає право на зменшення пенсійного віку на 1 рік.

Колегія суддів звертає увагу, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою.

Оскільки позивач проживав та працював у різних зонах гарантованого добровільного відселення, то він має право на зменшення пенсійного віку лише за однією з цих підстав.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Враховуючи, що позивач на момент звернення до органу Пенсійного фонду набув лише 54-річного віку, то право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку з урахуванням вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач набуде при досягненні 57-річного віку. Тобто, звернення позивача з даним позовом є передчасним.

Таким чином, орган Пенсійного фонду відмовляючи у призначенні пенсії позивачу із зниженням пенсійного віку діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 березня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5