Справа № 1140/2570/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2570/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року (головуючий суддя - Сагун А.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 21.03.2018 року №8;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 21.03.2018 року №8027307.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що належний йому автомобіль марки Land Rover, модель Discovery Sport, 2017 року випуску, не є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні ст. 267 Податкового кодексу України, оскільки його вартість менша за 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено (а.с.23-24).

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що автомобіль Позивача не є об'єктом оподаткування в розумінні п. 267.2.1 ст.267 Податкового кодексу. Податковим органом не обґрунтовано правомірність оспорюваних рішень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що контролюючий орган самостійно не проводить розрахунок вартості автомобіля, згідно якої наступним кроком є нарахування податку, оскільки межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі.

13 лютого 2019 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що Відповідачем було надано суду лише копію скріншоту, в якому міститься перелік суб'єктів та об'єктів оподаткування. Дані скріншоту не містять відомостей про витребувані ухвалою суду від 24 вересня 2018 року розрахунки та докази, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Крім того, Позивачем окремо заявлено клопотання про проведення апеляційного розгляду справи за його відсутності.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Позивач є власником транспортного засобу Land Rover, модель Discovery Sport., 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, з об'ємом двигуна 1999 куб. см., дата першої реєстрації автомобіля - 12.12.2017 року.

21 березня 2018 року Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області прийнято податкові повідомлення-рішення №8 та №8027307, якими на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України Позивачу визначено суми податкового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік у сумі 2083,33 гривень та 25000 гривень відповідно.

Згідно пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

У відповідності до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Положеннями п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті.

Таким чином з 01 січня 2018 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 року встановлено у розмірі 3723,00 грн.

Отже, середньоринкова вартість транспортних засобів, які є об`єктом оподаткування транспортним податком в розумінні пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу (в редакції Закону №1797-VIII), починається з розміру 1396125 грн.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.06.2017р. №428) (далі - Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. №403.

Відповідно до пп.267.6.1 та пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Наведені положення свідчать, що при визначенні середньоринкової вартості легкових автомобілів повинні враховуватись певні ознаки, параметри і характеристики транспортного засобу.

У відповідності до ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у даній справі, Відповідача було зобов'язано надати:

- детальний розрахунок податкового зобов'язання, визначеного оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 21 березня 2018 року №8;

- докази, на підставі яких прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення від 21 березня 2018 року №8 та від 21 березня 2018 року №8027307.

Разом із тим, жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б містили вищезазначену інформацію, Відповідачем надано не було.

В той же час, Позивачем надано роздруківку з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку, в якій зазначена інформація про розрахунок вартості Land Rover, модель Discovery Sport., 2017 року випуску. Згідно даної роздруківки середньоринкова вартість такого транспортного засобу становить 1236738,45 грн., що не складає 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (1396125 грн.).

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що у спірних правовідносинах автомобіль Позивача не є об'єктом оподаткування в розумінні п.267.2.1 ст.267 Податкового кодексу України, що вказує на необґрунтованість та протиправність оскаржуваних рішень суб'єкта владних повноважень.

Оскільки в ході судового процесу, з урахуванням приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Відповідачем не було доведено правомірності податкових повідомлень-рішень, висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення адміністративного позову є обґрунтованим.

Також при постановленні судового рішення по суті апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №803/1826/16; адміністративне провадження №К/9901/41338/18.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 16 листопада 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року у справі №1140/2570/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 19 березня 2019 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов