Справа № 344/6316/18
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/6316/18
Провадження № 2-а/344/210/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, в якій просив суд: визнати протиправними дії Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради щодо відмови у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: садове товариство «Бистриця-Надвірнянська» у м.Івано-Франківську, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1; зобов'язати Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради повторно розглянути заяву про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою:садове товариство «Бистриця-Надвірнянська» у м.Івано-Франківську, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 та видати будівельний паспорт на підставі документів поданих разом з заявою про видачу будівельного паспорту в редакції від 12.04.2018р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є власником земельної ділянки НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: «Бистриця-Надвірнянська» у м.Івано-Франківську на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2011р. 12.04.2018р. звернувся через Центр надання адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради із завою про надання будівельного паспорту на забудову земельної ділянки. Однак, листом Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради від 04.05.2018р. №Ч/6329 йому відмовлено з причин невідповідності намірів забудови діючому генеральному плану міста, зокрема проектований садовий будинок знаходиться на території перспективної багатоквартирної забудови. Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними, тому звернувся до Івано-Франківського міського суду із відповідним позовом.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.05.2018р. відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та виклику сторін. Цією ж ухвалою судом запропоновано відповідачу - Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради подати відзив на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання ухвали про відкриття провадження.

Справа перебувала у провадженні в судді ОСОБА_4

Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.09.2018 року та наказом від 21.09.2018 року суддю ОСОБА_4 звільнено із займаної посади, у зв'язку з поданням заяви про відставку.

На виконання вимог п.2.3.50 Положення про АСДС проведено повторний автоматизований розподіл незавершених розглядом судових справ, які перебувають у провадженні судді ОСОБА_4

Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого суддю - Шамотайла О.В.

Справу 11.10.2018р. передано судді Шамотайлу О.В.

06 листопада 2018р. суддею прийнято до провадження вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та виклику сторін та зазначено, що відповідач - Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради має право з дня отримання даної ухвали завчасно подати відзив на позов. Відповідна ухвала суду від 06.11.2018р. отримана відповідачем 12.11.2018р., про що свідчить відмітка на корінці до рекомендованого повідомлення про вручення.

Відповідач правом, визначеним у ст.162 КАС України на подання відзиву на адміністративний позов не скористався.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. (ч.4 ст. 159 КАС України)

Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав і аргументів наведених в адміністративному позові.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст.262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторона позивача обґрунтовує позовні вимоги, встановив наступне.

Позивач на підставі договору купівля-продажу земельної ділянки, який укладений 28.10.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, придбав земельну ділянку для ведення садівництва НОМЕР_2, площею 0,0503га, що знаходиться за адресою: садове товариство «Бистриця-Надвірнянська», м.Івано-Франківськ, Івано-Франківська міська рада, кадастровий номер НОМЕР_1. Даний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д., зареєстровано в реєстрі №2395.

Відповідно до положень п.1.1 Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.11.2010р. №1011/18306, класифікація видів цільового призначення земель розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій» та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 224.

Положеннями абз.2 ч.2 ст.24 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Зокрема, як визначено нормами ст.35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних санітарних, екологічних га інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до п."г" ч.1 ст.95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Частина 1 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Положеннями ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Вказану норму також дублює п.1.2 Розділу І «Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011 №103, в редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.02.2013 №66.

Тобто, факту забудови земельної ділянки передує факт отримання будівельного паспорта.

Як з'ясовано судом, позивачем 12.04.2018р. подано через Центр надання адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради заяву до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради для одержання будівельного паспорта забудови земельної ділянки, яку він планував здійснити. Одночасно із заявою позивачем також подано пакет документів, визначених п.2.1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011 №103, в тому числі ескіз намірів забудови, який складений проектною групою на замовлення позивача, довідка з містобудівного кадастру, а також фото фіксацію земельної ділянки з оточенням.

За результатами розгляду заяви позивача від 12.04.2018р. відповідачем - Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради листом від 04.05.2018р. №ч/6329 повідомлено позивача про відмову у наданні будівельного паспорта. Причиною такої відмови відповідачем визначено невідповідність намірів забудови діючому генеральному плану міста. Крім того, Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради вказано, що згідно довідки з містобудівного кадастру проектований садовий будинок знаходиться на території перспективної багатоквартирної забудови.

Відповідно до положень Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011 №103, зокрема п.2.3 підставою для відмови у наданні будівельного паспорта є невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, будівельним нормам, державним стандартам і правилам. Відмова в наданні будівельного паспорту надається спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у десятиденний строк з відповідним обґрунтуванням.

Тобто, однією із підстав для видачі будівельного паспорту є відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Положеннями п.2 ч.1 ст.1 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон;

Частиною 1 та 9 ст.17 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п'ять років.

Генеральний план міста Івано-Франківська, розробленим Державним інститутом «Діпромісто» в 1991 (коригування в 2000 на розрахунковий термін до 2026).

Отже, суд зазначає, що законодавством чітко визначено підстави для відмови в наданні будівельного паспорту або внесення змін до нього. При цьому, таке повернення має бути обґрунтованим.

Однак, за результатами дослідження, а також вивчення матеріалів адміністративної справи суд не знайшов підтвердження у діях відповідача виконання ним всіх, делегованих державою функцій уповноваженого органу містобудування та архітектури, який визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки чинній містобудівній документації (генеральному плану населеного пункту, плану зонування та детальному плану території, схемі планування території району) у частині функціонального, цільового, будівельного та ландшафтного використання земельної ділянки.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, згідно з ч.5 ст.25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок.

У відповідності до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права із урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справі «ОСОБА_2 Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» (№12742/87) Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати так.

Проаналізувавши вище наведене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відмовляючи у видачі будівельного паспорта на будівництво індивідуального житлового будинку на належній позивачу земельній ділянці з підстав знаходження проектованого позивачем садового будинку на території перспективної багатоквартирної забудови, відповідачем не враховано положень ст.24-25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відтак порушено його право, як власника земельної ділянки, реалізувати право (очікуваний інтерес) на забудову відповідно до її цільового призначення.

На думку суду, відповідач відмовляючи у видачі будівельного паспорта діяв всупереч принципу юридичної визначеності, а саме - надавши у власність земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яке саме по собі включає дозвіл на забудову земельної ділянки, в подальшому фактично позбавив права позивача на забудову цієї ділянки, з підстав перспективного характеру іншої забудови.

Окремо суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази і довести певні обставини, які свідчать про правомірність його дій/бездіяльності, законність прийнятих рішень. Однак, в ході судового розгляду справи відповідачем також не надано будь-яких доказів, які б аргументували правомірність відмови у видачі будівельного паспорта.

Разом з тим, аналізуючи заявлену позивачем вимогу, відповідно до якої зобов'язати Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради видати будівельний паспорт на підставі документів поданих разом з заявою про видачу будівельного паспорту в редакції від 12.04.2018р. суд зазначає, що відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, суд не вправі перебирати на себе функції дозвільного органу та своїм рішенням зобов'язувати останнього надавати будівельний паспорт на підставі документів поданих разом з заявою про видачу будівельного паспорту в редакції від 12.04.2018р., відповідно до норм чинного законодавства, повноваження дозвільного органу щодо надання таких паспортів є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженим органом містобудування та архітектури.

Керуючись ст.ст. 8, 77, 79, 122, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради щодо відмови у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: садове товариство «Бистриця-Надвірнянська» у м.Івано-Франківську, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1

Зобов'язати Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради повторно розглянути заяву про видачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою:садове товариство «Бистриця-Надвірнянська» у м.Івано-Франківську, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради (адреса: 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності, 9, ЄДРПОУ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП-) 939,73 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Шамотайло