Справа № 0440/7131/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року Справа № 0440/7131/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №0440/7131/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІШЕР-2017" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІШЕР-2017" (далі ТО «ФІШЕР-2017», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, №717160/40963869 від 23.05.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 11.05.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; №717166/40963869 від 23.05.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №10 від 14.05.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; №717162/40963869 від 23.05.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 11 від 15.05.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; №717155/40963869 від 23.05.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №32 від 24.04.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; №717157/40963869 від 23.05.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 24.04.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №9 від 11.05.2018р; №10 від 14.05.2018р.; №11 від 15.05.2018р.; №32 від 24.04.2018р.; №33 від 24.04.2018р., подані ТОВ "ФІШЕР-2017".

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 0440/7131/18 та у зв'язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Барановському Р.А.

Адміністративний позов поданий ТОВ «ФІШЕР-2017» не відповідав вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 25.09.2018р. був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.

На виконання ухвали суду від 25.09.2018р. позивач виправив вказані недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 23.10.2018р. відкрито провадження в адміністративній справі №0440/7131/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №0440/7131/18 у спрощеному провадженні.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФІШЕР-2017» зазначено, що позивачем було подано на реєстрацію до контролюючого органу податкові накладні, які згідно квитанції отримано податковим органом, однак реєстрацію зупинено та запропоновано платнику податків подати додаткові документи та пояснення, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Первинні документи фінансово-господарської діяльності підприємства були подані до податкового органу. Позивач зазначає, що вказані документи повністю підтверджують реальність господарських операцій, за результатами яких підприємством виписано відповідні податкові накладні, які надіслано для реєстрації, однак відповідачем були прийняті рішення, якими у реєстрації виписаних ТОВ «ФІШЕР-2017» податкових накладних - відмовлено. В якості підстав для відмови у реєстрації податкових накладних позивача зазначено «ненадання платником податку копій документів», тобто, як зауважує позивач, із спірних рішень не вбачається конкретних підстав для відмови у реєстрації відповідних накладних, оскільки не зазначено які конкретні документи не були надані до податкового органу, у звязку з чим підприємство вважає, що прийняті відповідачем 1 рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позиція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відображена у відзиві на адміністративний позов, в якому відповідач зазначив, що згідно документів наданих ТОВ «ФІШЕР-2017» Комісією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації було цілком обґрунтовано прийнято рішення про відмову у реєстрації поданих підприємством податкових накладних. Так, відповідач 1 зауважує, що ТОВ «ФІШЕР-2017» подано до кожної з податкових накладних по 13-14 документів, з яких можливо лише відкрити 2-3, в той час як відповідні копії направлених підприємством документів збережено у форматі, в якому відсутня можливість перегляду документів для здійснення обґрунтованого висновку. Відповідач 1 звернув увагу на те, що згідно наданих розяснень ДФС України, які постійно розміщуються на офіційному веб-сайті, та листа ДФС України №19915/7/99-99-08-04-01-17 від 27.07.2017р. щодо функціонування системи автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних, Повідомлення формуються окремо по кожній ПН/РК, реєстрацію якої зупинено в ЄРПН та до Повідомлення додаються копії документів у вигляді окремих додатків тільки у форматі PDF (розмір кожного додатка не повинен перевищувати 2 Мб). З огляду на викладене, контролюючий орган вважає оскаржувані рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації правомірними, обґрунтованими та такими, що прийняті виключно в межах чинного законодавства.

Позиція Державної фіскальної служби України відображена у відзиві на адміністративний позов, в якому відповідач 2 зауважив, що позовні вимоги щодо зобовязання Державної фіскальної служби України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних виписаних позивачем податкових накладних - задоволенню не підлягають, оскільки вчинення дій по реєстрації податкових накладних і розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних є дискреційними повноваженнями Державної фіскальної служби України, в які не допускається будь-яке втручання, оскільки є виключною компетенцією уповноваженого органу. Крім того, відповідач 2 зазначив, що з урахуванням змісту та доводів, викладених у позовній заяві, зважаючи на те, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації складених позивачем податкових накладних прийняте відповідною комісією, що створена у контролюючому органі на регіональному рівні у Дніпропетровській області, Державна фіскальна служби України не вчиняла протиправних дій, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки ТОВ «ФІШЕР-2017», у звязку з чим у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ФІШЕР-2017» слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ФІШЕР-2017» () зареєстровано як субєкта підприємницької діяльності юридичну особу від 16.11.2016р.

Видами економічної діяльності позивача (за КВЕД) є:

Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;

Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками;

Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;

Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний);

Код КВЕД 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах;

Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами.

Підприємство перебуває на податковому обліку у контролюючих органах від 17.11.2016р. за №90.

Оскаржуваним рішеннями відповідач 1 відмовив у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) виписаних ТОВ «ФІШЕР-2017» податкових накладних, а саме:

-рішенням за №717160/40963869 від 23.05.2018р. відмовлено у реєстрації податкової накладної №9 від 11.05.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-рішенням за №717166/40963869 від 23.05.2018р. відмовлено у реєстрації податкової накладної №10 від 14.05.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-рішенням за №717162/40963869 від 23.05.2018р. відмовлено у реєстрації податкової накладної №11 від 15.05.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-рішенням за №717155/40963869 від 23.05.2018р. відмовлено у реєстрації податкової накладної №32 від 24.04.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-рішенням за №717157/40963869 від 23.05.2018р. відмовлено у реєстрації податкової накладної №33 від 24.04.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом встановлено, що вищезазначені податкові накладні виписано позивачем за наслідком наступних господарських операцій.

Так, у позовній заяві підприємство зазначає, що для здійснення власної господарської діяльності (зокрема, оптової торгівлі іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками) ТОВ «ФІШЕР-2017» 24.01.2017р. уклало із постачальником-нерезидентом IBERICA de CONGELADOS, S.A. контракт №24/01/2017 на постачання рибної продукції імпортного походження.

Рибна продукція від постачальника IBERICA de CONGELADOS, S.A. в Україну поставляється морем до порту м.Одеси, а із порту наше підприємство переміщує її перевізником ТОВ «Транс-Гол», із яким підприємством укладено договір №10/01/2017 від 10.01.2017р. на орендовані позивачем склади-холодильники у м.Дніпрі площею 400 м.кв. (адреса: вул. 3апасна,7, м.Дніпро; договір оренди №465 від 01.01.2018р. укладено із ДО «Комбінат Салют», код 14373220) та у м.Києві площею 100 м.кв. (адреса: вул, ОСОБА_2, 24, м.Київ; договір оренди №56 від 01.01.2017р. укладено із ДО «Комбінат Прогрес», код 14373207).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу з ТОВ «ТВК Моноліт» за №5 від 15.01.2018р. ТОВ «ФІШЕР-2017» зобов'язалося поставити свіжоморожену рибу і морепродукти на умовах самовивозу зі складу позивача (п.5.1. договору).

Позивач зазначив, що підприємством ввезено в Україну відповідну рибну продукцію за ВМД №200800 від 09.10.2017р., яку перевізник (ТОВ «Транс-Гол») доставив у контейнері MWCU6279177 з порту м.Одеси на орендований позивачем склад у м.Дніпро згідно Акту №ОУ-000226 від 09.10.2017р. та СМР №77 від 09.10.2017р.

Як зазначає позивач, частина імпортної рибної продукції у кількості 3500 кг. і вартістю 187 740, 00 грн. з ПДВ, що зберігалася на орендованому позивачем складі у м.Дніпрі, була відвантажена покупцю ТОВ «ТВК «Моноліт» за видатковою накладною №РН-0000157 від 11.05.2018р. та товарно-транспортною накладною №РН-0000157 від 11.05.2018р. Часткову оплату за даний товар ТОВ «ТВК «Моноліт» здійснило платіжним дорученням №2282 від 17.05.2018р.

При цьому, реєстрацію податкової накладної ТОВ «ФІШЕР-2017» №9 від 11.05.2018р., складеної за результатами вищевказаної поставки для ТОВ «ТВК «Моноліт» було зупинено.

Згідно квитанції №1 причиною зупинення реєстрації зазначено відповідність ПН вимогам п.п. 1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

На виконання пп.14,15,16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №117 від 21.02.2018р. ТОВ «ФІШЕР-2017» було направлено на адресу податкового органу Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК №23/05 від 21.05.2018р., з додатками у кількості 13 документів.

Позивач зауважує, що підприємством були надані усі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по зазначеній вище податковій накладній №9 від 11.05.2018р.

Однак, Рішенням Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації за №717160/40963869 від 23.05.2018р. відповідачем 1 було відмовлено у реєстрації виписаної позивачем податкової накладної №9 від 11.05.2018р.

Також позивач зазначив, що підприємством завезено в Україну рибну продукцію за ВМД №220800 від 09.10.2017 року, яку перевізник (ТОВ «Транс-Гол») доставив у контейнері MWCU6279177 з порту м.Одеси на орендований позивачем склад у м.Дніпро згідно Акту №ОУ-000226 від 09.10.2017р. та CMR №77 від 09.10.2017р.

При цьому, частина імпортної рибної продукції у кількості 3700 кг. і вартістю 198 468, 00 грн, з ПДВ, яка зберігалася на орендованому позивачем складі у м.Дніпрі, була відвантажена покупцю ТОВ «ТВК «Моноліт» за видатковою накладною №РН-0000158 від 14.05.2018р. та товарно-транспортною накладною №РН-0000158 від 14.05.2018р. Часткову оплату за даний товар ТОВ «ТВК «Моноліт» здійснило платіжним дорученням №2282 від 17.05.2018р.

При цьому, реєстрацію виписаної ТОВ «ФІШЕР-2017» податкової накладної №10 від 14.05.2018р., складеної за результатами вищевказаної поставки для ТОВ «ТВК «Моноліт» було зупинено. Згідно квитанції №1 причиною зупинення реєстрації зазначено відповідність ПН вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

На виконання пп.14,15,16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №117від 21.02.2018р. ТОВ «ФІШЕР-2017» було направлено на адресу податкового органу Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК №24/05 від 21.05.2018р. із додатками у кількості 13 документів.

Позивач стверджує, що підприємством були надалі усі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по зазначеній вище податковій накладній №10 від 14.05.2018р.

Однак, Рішенням Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації за №717166/40963869 від 23.05.2018р. відповідачем було відмовлено у реєстрації виписаної позивачем податкової накладної №10 від 14.05.2018р.

Підприємством завезено в Україну рибну продукцію за ВМД №220800 від 09.10.2017 року, яку перевізник (ТОВ «Транс-Гол») доставив у контейнері MWCU6279177 з порту м.Одеси на орендований позивачем склад у м.Дніпро згідно Акту №ОУ-000226 від 09.10.2017р. та CMR №77 від 09.10.2017р.

Частина імпортної рибної продукції у кількості 640 кг. і вартістю 34 329,60 грн. з ПДВ, яка зберігалася на орендованому позивачем складі у м.Дніпрі була відвантажена покупцю ТОВ «ТВК «Моноліт» за видатковою накладною №РН-0000159 від 15.05.2018р. та товарно-транспортною накладною №РН-0000159 від 15.05.2018р. Часткову оплату за даний товар ТОВ «ТВК «Моноліт» здійснило платіжним дорученням №2282 від 17.05.2018р.

При цьому, реєстрацію виписаної ТОВ «ФІШЕР-2017» податкової накладної №11 від 15.05.2018р., складеної за результатами вищевказаної поставки для ТОВ «ТВК «Моноліт» було зупинено. Згідно квитанції №1 причиною зупинення реєстрації зазначено відповідність ПН вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

На виконання пп. 14,15,16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №117 від 21.02.2018р. ТОВ «ФІШЕР-2017» було направлено на адресу податкового органу Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК №25/05 від 21.05.2018р. із додатками у кількості 13 документів.

Позивач стверджує, що підприємством було надало усі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по зазначеній вище податковій накладній №11 від 15.05.2018р.

Однак, Рішенням Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації за №717162/40963869 від 23.05.2018р. відповідачем 1 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №11 від 15.05.2018р.

Також, у позовній заяві підприємством зазначено, що ТОВ «ФІШЕР-2017» 07.08.2017р. укладено із постачальником-нерезидентом CONGELADOS CORBELA S.L. контракт №07/08/2017 на постачання рибної продукції імпортного походження.

Рибна продукція від постачальника CONGELADOS CORBELA S.L. в Україну поставляється морем до порту м.Одеси, а із порту позивач переміщує її перевізником ТОВ «Транс-Гол», із яким позивачем укладено договір №10/01/2017 від 10.01.2017р. на орендовані позивачем склади-холодильники у м.Дніпрі площею 400 м.кв. (адреса: вул. 3апасна,7, м.Дніпро; договір оренди №465 від 01.01.2018р. укладено із ДО «Комбінат Салют», код 14373220) та у м.Києві площею 100 м.кв. (адреса: вул, ОСОБА_2, 24, м.Київ; договір оренди №56 від 01.01.2017р. укладено із ДО «Комбінат Прогрес», код 14373207).

Відповідно до умов укладеного позивачем договору купівлі-продажу із ТОВ «АФГ» №15 від 25.04.2018р. ТОВ «ФІШЕР-2017» зобов'язалося поставити свіжоморожену рибу і морепродукти на умовах самовивозу зі складу позивача (п.5.1. договору).

Так, позивачем завезено в Україну рибну продукцію за ВМД №200865 від 09.02.2018р., яку перевізник (ТОВ «Транс-Гол») доставив у контейнері SZLU9269009 з порту м.Одеси на орендований позивачем склад у м.Києві згідно Акту №ОУ-0000026 від 10.02.2018р. та CMR №9 від 08.02.2018р.

При цьому, частина імпортної рибної продукції у кількості 2710 кг і вартістю 123 283, 32 грн. з ПДВ, яка зберігалася на орендованому позивачем складі у м.Києві, була відвантажена покупцю ТОВ «АФГ» за видатковою накладною №РН-0000154 від 24.04.2018р. та товарно-транспортною накладною №РН-0000154 від 24.04.2018р. Часткову оплату за даний товар ТОВ «АФГ» здійснило платіжним дорученням №447 від 11.05.2018р.

При цьому, реєстрацію виписаної ТОВ «ФІШЕР-2017» податкової накладної №32 від 24.04.2018р., складеної за результатами вищевказаної поставки для ТОВ «АФГ» було зупинено. Згідно квитанції №1 причиною зупинення реєстрації зазначено відповідність ПН вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

На виконання пп.14,15,16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №117 від 21.02.2018р. ТОВ «ФІШЕР-2017» було направлено на адресу податкового органу Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК №21/05 від 21.05.2018р. з додатками у кількості 14 документів.

Позивач стверджує, що підприємством було надало усі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по зазначеній вище податковій накладній №32 від 24.04.2018р.

Однак, Рішенням Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації за №717155/40963869 від 23.05.2018р. відповідачем 1 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №32 від 24.04.2018р.

Крім того, у позовній заяві ТОВ «ФІШЕР-2017» зазначено, що у відповідності до умов договору купівлі-продажу з ТОВ «Елмекс» №30/03 від 30.03.2018р. позивач зобов'язувався поставити свіжоморожену рибу і морепродукти на умовах самовивозу зі складу позивача (п.5.1. договору).

Так, позивачем завезено в Україну рибну продукцію за ВМД №200865 від 09.02.2018р., яку перевізник (ТОВ «Транс-Гол») доставив у контейнері SZLU9269009 з порту м.Одеси на орендований позивачем склад у м.Києві згідно Акту №ОУ-0000026 від 10.02.2018р. та CMR №9 від 08.02.2018р.

Частина імпортної рибної продукції у кількості 2800 кг і вартістю 127 276, 80 грн. з ПДВ, яка зберігалася на орендованому позивачем складі у м.Києві, була відвантажена покупцю ТОВ «Елмекс» за видатковою накладною №РН-0000155 від 24.04.2018р. та товарно-транспортною накладною №РН-0000155 від 24.04.2018р. Часткову оплату за даний товар ТОВ «Елмекс» здійснило платіжним дорученням №51 від 25.04.2018р.

При цьому, реєстрацію виписаної ТОВ «ФІШЕР-2017» податкової накладної №33 від 24.04.2018р., складеної за результатами вищевказаної поставки для ТОВ «Елмекс» було зупинено. Згідно квитанції №1 причиною зупинення реєстрації зазначено відповідність ПН вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку.

На виконання пп.14,15,16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №117 від 21.02.2018р. ТОВ «ФІШЕР-2017» було направлено на адресу податкового органу Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК №22/05 від 21.05.2018р. із додатками у кількості 13 документів.

Позивач стверджує, що підприємством було надало усі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по зазначеній вище податковій накладній №33 від 24.04.2018р.

Однак, Рішенням Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації за №717157/40963869 від 23.05.2018р. відповідачем 1 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №33 від 24.04.2018р.

Підставою відмови у реєстрації всіх вищевказаних податкових накладних Відповідачем 1 зазначено: ненадання платником податку копій документів.

Вважаючи прийняті відповідачем 1 рішення про відмову у реєстрації вищезазначених податкових накладних протиправними, ТОВ «ФІШЕР-2017» оскаржило дані рішення в адміністративному порядку, однак рішень, прийнятих за результатами розгляду даних скарг учасниками справи не надано та про факт винесення не повідомлено. Відповідачами не доведено те, що за результатами розгляду скарг ТОВ «ФІШЕР-2017» спірні рішення скасовано.

З огляду на вищенаведене, не погодившись із рішеннями Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, ТОВ «ФІШЕР-2017» звернулось до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України проголошено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; вживають заходів до виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, щодо відповідності законодавству; організовують збір податкової інформації та вносять її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Згідно із п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Положеннями статті 72 Податкового кодексу України встановлено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України; від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за результатами податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

У відповідності до приписів п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України передбачено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

На дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (абз.1 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом ОСОБА_3 України.

Відповідно до п.74.3 ст.74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету ОСОБА_3 України №1246 від 29.12.2010р. (далі - Порядок №1246).

Положеннями п. 2 Порядку №1246 встановлено, що податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації.

Згідно із п.3 Порядку №1246, операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Відповідно до п.4 Порядку №1246 - до Реєстру вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації.

Пунктом 5 Порядку №1246 визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192, п.п. 200-1.3, 200-1.9 ст. 200-1 та п.п. 201.1, 201.10 і 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, а також з урахуванням Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній / розрахунку коригування.

Згідно з п.8 Порядку №1246 - податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Відповідно до п.10 Порядку №1246 - після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця) у такому порядку: електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника (у разі відсутності у постачальника (продавця) посади бухгалтера); електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до печатки (у разі наявності).

Постачальник (продавець), що є фізичною особою - підприємцем, накладає електронний цифровий підпис у такому порядку: електронний цифровий підпис фізичної особи - підприємця; електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до печатки (у разі наявності).

Пунктом 11 Порядку №1246 визначено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Положеннями пункту 12 Порядку №1246 встановлено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, щодо наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до п.13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з п.14 Порядку №1246, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Пунктом 15 Порядку №1246 визначено, що у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Положеннями п. 17 Порядку №1246 врегульовано, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

У відповідності до положень пункту 18 Порядку №1246 - на момент прийняття у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо таких податкової накладної та/або розрахунку коригування проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого).

За результатами таких перевірок формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням. Квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Згідно із п.19 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Відповідно до п.20 Порядку №1246 - у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр) визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №117 від 21.02.2018р. (далі - Порядок №117).

Пунктом шостим Порядку №117 встановлено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з п.7 Порядку №117 - у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п.12 Порядку №117 - у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом 14 Порядку №117 передбачено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно з п.15 Порядку №117 - письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Відповідно до п.16 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Положеннями п. 19 Порядку №117 визначено, що комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Пунктом 20 Порядку №117 встановлено, що зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно із п.21 Порядку №117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Відповідно до п.24 Порядку №117, комісія центрального рівня протягом семи робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів відповідно до пункту 15 цього Порядку, але не раніше отриманого рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі комісії регіонального рівня, може прийняти інше рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Прийняте комісією центрального рівня рішення реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу, а рішення Комісії регіонального рівня скасовується.

Пунктом 27 Порядку №117 передбачено, що рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Положеннями п. 28 Порядку №117 встановлено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; протягом п'яти робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить менше 30 млн. гривень; протягом семи робочих днів не прийнято та/або не зареєстровано в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданих податкової накладної/розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, становить більше 30 млн. гривень включно.

Так, в якості підстави прийняття оскаржуваних рішень Комісією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації зазначено «Ненадання платником податків документів: Первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано, підкреслити)».

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття

При цьому, в оскаржуваних рішеннях не конкретизовано, які саме первинні документи не були надані платником та яких документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, що здійснюється шляхом підкреслення відповідних документів серед наведеного переліку.

Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної - розрахунку коригування Єдиному реєстрі податкових накладних передбачає у разі прийняття відмови з підстав ненадання платником податку копій документів підкреслення яких саме документів не було надано.

У переліках первинних документів, зазначених в спірних рішеннях контролюючим органом, не підкреслено, які саме документи не надані платником податку.

Крім того, суд зазначає, що до повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН, реєстрація яких зупинена, що направлено до контролюючого органу, додані документи, які підтверджують господарські правовідносини позивача по постачанням товарів, що також не заперечується відповідачами.

Натомість, відповідач 1 зазначив, що підприємством надіслано повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено, з яких можливо відкрити лише 2-3, а згідно роз'яснень наданих ДФС України та листа ДФС України №19915/7/99-99-08-04-01-17 від 27.07.2017р. Повідомлення формуються окремо по кожній ПН/РК, реєстрацію якої зупинено в ЄРПП та до Повідомлення, додаються копії документів у вигляді окремих додатків тільки у форматі PDF (розмір кожного додатка не повинен перевищувати 2 Мб).

Водночас, слід зазначити, що пунктом 8 Розділу ІІ «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №557 від 06.06.2017р. (далі - Порядок № 557) встановлено, що у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Порядку № 557 автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення.

Перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено законодавством та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції) (пункти 11, 12 Порядку № 557).

З урахуванням викладеного, автоматизована перевірка електронного документа включає перевірку відповідності електронного документа затвердженого формату (стандарту), та у випадку, якщо документ не відповідає затвердженому формату (стандарту) відповідач зобов'язаний направити позивачу першу квитанцію, в якій вказати про виявлені недоліки, які унеможливили відкриття документа.

При цьому, встановлене листом обмеження у 2 Мб не має створювати негативні наслідки для платника податків.

Слід також зауважити, що відповідачем 2, як субєктом владних повноважень не надано доказів повідомлення позивача про неможливість відкриття направлених ним документів або перевищення формату у 2 МБ, із пропозицією про можливість й необхідність їх повторного направлення, чим порушено принцип пропорційності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням про відмову в реєстрації виписаних ТОВ «ФІШЕР-2017» податкових накладних, суд зазначає, що дані рішення є необґрунтованими, оскільки з їх змісту не вбачаються дійсні та об'єктивні підставі для відмови у реєстрації відповідних податкових накладних, що підтверджували б відсутність у платника податків права на відображення у податковому обліку з ПДВ заявлених операцій, а, отже, й підтверджували б правомірність відмови в такій реєстрації.

Відмовляючи у реєстрації податкової накладної контролюючий орган фактично здійснив висновки які притаманні висновкам документальної перевірки, однак, перевірка на етапі реєстрації податкової накладної не може проводитись з висновками та обсягом, які реалізуються в межах документальної перевірки.

Відмовляючи у реєстрації податкової накладної за викладених у відзиві на позов доводів, контролюючим органом перенесено на етап реєстрації такої накладної процедуру постаудиту господарської операції, що не відповідає меті такої процедури.

Негативні наслідки для платника податків у розглянутій справі фактично настали у зв'язку із застосуванням відповідачем правил, встановлених листом ДФС України № 19915/7/99-99-08-04-01-17від 27.07.2017р., які не відносяться до нормативних актів, обов'язкових для визначення спірних правовідносин, фактично є роз'ясненням застосування норм законодавства, яке не може встановлювати нові правила поведінки для платника податку або обмежувати існуючі.

З системного аналізу матеріалів справи, вбачається, що оскаржувані рішення є необґрунтованими, винесеними недобросовісно, у зв'язку із чим суд дійшов висновку про їх протиправність та наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання таких рішень протиправними та їх скасування.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та приймаючи до уваги те, що такі документи були надані позивачем, податковий орган не мав правових підстав для прийняття рішень про відмову у реєстрації відповідних податкових накладних ТОВ «ФІШЕР-2017».

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідачем 1 по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФІШЕР-2017» в частині скасування рішень Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації за №№717160/40963869 від 23.05.2018р., 717166/40963869 від 23.05.2018р., 717162/40963869 від 23.05.2018р., 717155/40963869 від 23.05.2018р., 717157/40963869 від 23.05.2018р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню з урахуванням положень ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо заявлених ТОВ «ФІШЕР-2017» позовних вимог стосовно зобовязання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних виписаних позивачем податкових накладних №9 від 11.05.2018р., №10 від 14.05.2018р., №11 від 15.05.2018р., №32 від 24.04.2018р., №33 від 24.04.2018р. слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов'язків платника податків.

Натомість, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим, оскільки відповідні повноваження законодавчо покладені на комісію ДФС України.

Згідно п.п. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічні положення закріплені в п. 28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету ОСОБА_3 України №117 від 21.02.2018р.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкових накладних, реєстрацію яких попередньо було зупинено, є повноваженням Державної фіскальної служби України.

У відзиві на адміністративний позов Державна фіскальна служба України зазначає, що вчинення дій по реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є дискреційними повноваженнями, в які не допускається будь-яке втручання (в т.ч. й суду), оскільки є виключною компетенцією уповноваженого органу.

Стосовно вищенаведених тверджень, слід зазначити наступне.

Реалізація суб'єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом ОСОБА_3 Європи 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Так, у відповідності до абзацу 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №7 Про судове рішення в адміністративній справі, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень за межами перевірки за названими критеріями.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Приписами статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

З системного аналізу вищевказаних положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі №1486/12/13-13 від 24.10.2013р., у відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України - реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обовязком постачальника товарів чи послуг.

Цьому обовязку кореспондує обовязок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При розвязанні спорів, повязаних з оскарженням неприйняття податкових накладних для їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, суди повинні враховувати таке.

Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобовязань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Відповідно до п.п. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме комісією ДФС України.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Отже, нормами Податкового кодексу України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Окрім того, суд звертає увагу на приписи пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України №1246 від 29.12.2010р. (далі - Порядок №1246, в редакції станом на момент виникнення правовідносин), якими, зокрема, передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день:

1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС. У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в ЄРПН було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, нормами Порядку №1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку №1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідних податкових накладних та зазначення дат їх реєстрації.

Таким чином, правильним способом захисту порушеного права позивач буде саме зобов'язання відповідача 2 зареєструвати виписані підприємством податкові накладні в ЄРПН.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Постановою Верховного Суду України від 16.09.2015р. №21-1465а15 встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд також враховує, що чинним законодавством покладено на Комісію обов'язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано право вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, свобода розсуду фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про наявність правових підстав для зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаних ТОВ «ФІШЕР-2017» податкових накладних №9 від 11.05.2018р., №10 від 14.05.2018р., №11 від 15.05.2018р., №32 від 24.04.2018р., №33 від 24.04.2018р.

Разом з тим, порядок реєстрації податкових накладних визначено пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, якою визначено наступне. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: зокрема, для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Приписами статей 2 та 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За приписами частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про зобовязання відповідача вчинити певні дії та/або інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п.п. 28 36, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а нетеоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Так, судом в ході розгляду даної адміністративної справи встановлено відсутність у відповідача 1 правових підстав для відмови у реєстрації податкових накладних позивача шляхом прийняття відповідних рішень.

При цьому, слід зауважити, що приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено у якості підстави для застосування штрафних санкцій до платника ПДВ, зокрема, порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, зважаючи на те, що з урахуванням заявлених позивачем до суду вимог виписані ТОВ «ФІШЕР-2017» податкові накладні можуть бути зареєстровані контролюючим органом у Єдиному реєстрі податкових накладних фактично поза межами граничних строків для реєстрації податкових накладних, встановлених у п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, тому в даному випадку у контролюючого органу будуть наявні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за даною нормою.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, з метою дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, а також з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що в рамках даного адміністративного спору належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних виписаних ТОВ «ФІШЕР-2017» податкових накладних №9 від 11.05.2018р, №10 від 14.05.2018р., №11 від 15.05.2018р., №32 від 24.04.2018р., №33 від 24.04.2018р. - датою їх фактичного надходження та прийняття контролюючим органом, у звязку з чим суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених ТОВ «ФІШЕР-2017» позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІШЕР-2017» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст.ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; 3) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову із позовними вимогами немайнового характеру до суду у загальному розмірі 10 572,00 грн., що документально підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень за №1288 від 13.09.2018р. на суму 3524, 00 грн. та за №1311 від 28.09.2018р. на суму 7048, 00 грн.

Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Водночас, згідно ч. 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховано, що наведений спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та його часткове задоволення зумовлене необхідністю виходу суду за межі заявлених ТОВ «ФІШЕР-2017» позовних вимог з метою ефективного захисту порушених прав останнього, у звязку з чим суд дійшов до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат по сплаті судового збору за подачу адміністративного позову до суду в сумі 10 572, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, яким винесено оскаржувані рішення, якими порушено права позивача, що виступав відповідачем 1 у справі №0440/7131/18 (Головне управління ДФС у Дніпропетровській області) - у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІШЕР-2017" (зазначене позивачем у позовній заяві місцезнаходження: 52500, Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Богми, 1/4; ) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а; ), Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: 04053, м.Київ, площа Львівська, 8; ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації за:

- №717160/40963869 від 23.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №9 від 11.05.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-№717166/40963869 від 23.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №10 від 14.05.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-№717162/40963869 від 23.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №11 від 15.05.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-№717155/40963869 від 23.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №32 від 24.04.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-№717157/40963869 від 23.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №33 від 24.04.2018р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних виписані Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІШЕР-2017" податкові накладні №9 від 11.05.2018р, №10 від 14.05.2018р., №11 від 15.05.2018р., №32 від 24.04.2018р., №33 від 24.04.2018р. датою їх фактичного надходження та прийняття контролюючим органом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕВА АГРО" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській () судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 10 572, 00 грн. (десять тисяч пятсот сімдесят дві гривні).

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1