Справа № 620/4099/18
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року Чернігів Справа № 620/4099/18

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.12.2018 звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області і просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача, викладену в листі від 06.12.2018 №В-12290/0- 4760/0/94-18, у розгляді заяви та наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Новояриловицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту).

зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Новояриловицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту), викладеного у формі законного та обгрунтованого наказу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що Земельним кодексом України визначений вичерпний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Позивач наполягає на тому, що жодної підстави для такої відмови в листі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 06.12.2018 №В-12290/0- 4760/0/94-18 не міститься, а тому така відмова є протиправною. Також позивач зазначає, що відповідно до Положення «Про головне Управління Держгеокадастру в Чернігівській області», що затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 рішення відповідача щодо розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту відведення проектів землеустрою повинно бути оформлено наказом, а не листом. Враховуючи наведені обставини, позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.12.2018 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху. У встановлений судом строк позивач усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження і встановлено сторонам строки для подачі до суду заяв по суті справи.

Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що реалізуючи надані повноваження, Головне управління при розпорядженні землями державної власності сільськогосподарського призначення керується не тільки положеннями Земельного кодексу України, а й законами та підзаконними нормативно- правовими актами. Так, вивчаючи питання щодо відповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, Головне управління як орган виконавчої влади керується дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 щодо врахування позиції органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності. Окрім того Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними». Тому при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Новояриловицької сільської раді Ріпкинського району Чернігівської області позивачу Головне управління повинно враховувати рішення Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, однак зазначене рішення не надійшло на момент надання відповіді за заявою позивача. Щодо форми відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, відповідач звертає увагу на те, що статтею 118 ЗК України не визначено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати відповідні повноваження у формі рішення, листа, тощо. Головне управління як орган державної влади діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто відповідно до статті 19 Конституції України. Форма відмови не вирішує суті питання заявника, оскільки в зазначеному ним масиві йому не може бути виділена земельна ділянка з вищезазначених підстав, про що його й повідомлено листом. Ні відмова у формі листа, ні відмова у формі наказу жодним чином не перешкоджає заявнику у разі незгоди з рішенням оскаржити дії/рішення Головного управління. Таким чином відмова ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо обраної земельної ділянки є правомірною як за змістом, так і за формою, а позовні вимоги ОСОБА_1, на думку відповідача, задоволеню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 07.11.2018 звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Новояриловицької сільської раді Ріпкинського району Чернігівської області.

Відповідач направив на адресу ОСОБА_1 лист від 06.12.2018 №В-12290/0-4760/0/94-18, яким повідомлено позивача про відмову у наданні дозволу, оскільки Новояриловицька сільська рада Ріпкинського району Чернігівської області не надала інформацію щодо погодження відведення позивачу у власність зазначену нею земельну ділянку, а відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області зобов'язане враховувати позицію органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З огляду на це, ОСОБА_1, яка є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У світлі вимог цієї конституційної норми така процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для … ведення особистого селянського господарства … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині 7 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що Земельний кодекс України не вимагає від заявника, який просить надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності окремого погодження органу місцевого самоврядування. Відсутність такого погодження не може бути підставою для відмови у наданні відповідного дозволу. Крім того доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України не може встановлювати нові положення законодавства порівняно із Земельним кодексом України.

Оцінюючи підстави ненадання дозволу, які наведені у листі відповідача, суд зауважує, що вони Земельним Кодексом України не передбачені.

У частині 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

З огляд на зазначене суд приходить до висновку про те, що відмова відповідача, викладена в листі від 06.12.2018 №В-12290/0- 4760/0/94-18, у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Новояриловицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту) є протиправною.

В свою чергу такі дії (у разі їх вчинення) не є законним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Водночас, у частині 7 статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

У частині 9 статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521).

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Таким чином рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Наведена позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 11.04.2018 по справі № 806/2208/17.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже Головним управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області не виконано свого обов'язку щодо розгляду звернення ОСОБА_1 та надання вмотивованої відповіді на звернення відповідача.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про те, що відповідачем фактично відмовлено ОСОБА_1 у розгляді її заяви про надання дозволу, а тому позовні вимоги про визнання такої відмови протиправною та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Новояриловицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту), викладеного у формі наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір в загальній сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., вони підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, викладену в листі від 06.12.2018 №В-12290/0- 4760/0/94-18, у розгляді заяви та наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Новояриловицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту).

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари на території Новояриловицької сільської ради, Ріпкинського району, Чернігівської області (за межами населеного пункту) у формі наказу, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судових витрат на користь ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області -пр. Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000, .

Повне судове рішення складено 19.03.2019.

Суддя О.В. Кашпур