Справа № 2340/2876/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/2876/18 Головуючий у 1 інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишиної О.М. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5, що виступає в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 до Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області, Придніпровського районного відділу управління державної міграційної служби України у Черкаській області про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області, Придніпровського районного відділу управління державної міграційної служби України у Черкаській області, в якому просив:

- зобов'язати управління ДМС України у Черкаській області у подальшому здійснити паспортний облік його дитини - ОСОБА_6, згідно "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992 р. (редакція з 03.07.2012), а саме: виключно за прізвищем, іменем та по батькові (статті 28, 294, 296 ЦК України), роком народження та місцем реєстрації;

- зобов'язати управління ДМС України у Черкаській області Придніпровський районний відділ видати (без використання засобів ЄДДР України), неповнолітній дочці ОСОБА_5 - ОСОБА_6 паспорт громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжки, форма якого затверджена постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992 р. (редакція - 2012 року) та у подальшому здійснити паспортний облік дитини ОСОБА_6, згідно "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992 р. (у редакції 03.07.2012 р.), а саме: виключно за прізвищем, іменем та по батькові (статті 28, 294, 296 Цивільного кодексу України", роком народження та місцем реєстрації.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що Положення про паспорт передбачає можливість отримати паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, тому наполягає, щоб документ, який підтверджує громадянство України, його дочці видали саме в такому вигляді. Також, стверджує, що оформлення паспорта у вигляді пластикової картки з безконтактним носієм інформації передбачає обробку персональних даних, на що ні його дочка, ані його законні представники (батьки) відмовляються надавати згоду. Водночас, зауважує, що обробка персональних даних без їхньої на те добровільної згоди є неправомірним втручанням в особисте життя.

05 березня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідачів - Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області та Придніпровського районного відділу управління державної міграційної служби України у Черкаській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримують позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 травня 2018 року ОСОБА_5 подав до Придніпровського районного відділу управління державної міграційної служби України у Черкаській області заяву про вчинення певних дій (вх. №1 від 22.05.2018 Придніпровського РВ УДМС в Черкаській області), в якій, зокрема, просив вести облік його дитини ОСОБА_6 згідно положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ (ред. - 2012 року), без використання номера УНЗР та просив на дану заяву надати відповідь письмово, у термін, згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

24 травня 2018 року ОСОБА_5 подав до Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області заяву про вчинення певних дій, в якій, зокрема, просив вести облік його дитини ОСОБА_6, згідно положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (ред. - 2012 року), без використання номера УНЗР та просив на дану заяву надати відповідь письмово, у термін, згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Управління ДМС України в Черкаській області 21.06.2018 р. надіслало ОСОБА_5 лист № 7101.6-10498/71.1-18 про розгляд звернення № П-169/6/7101-18 від 24.05.2018 р., в якому, зокрема, зазначило, що бажання особи щодо отримання паспорта зразка 1994 року, в зв'язку із досягненням 14-річного віку, не враховується за умови оснащення територіального підрозділу ДМС України матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України.

Згідно вимог чинного законодавства, адміністративна послуга з оформлення та видачі паспорта громадина України з безконтактним електронним носієм особі, яка досягла 14-річного віку, надається територіальним підрозділом ДМС України, відповідно до зареєстрованого місця проживання такої особи на підставі її особистої заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Одночасно, вказаним листом відповідач повідомив ОСОБА_5, що, згідно пункту 1 наказу МВС № 161 від 01.03.2018 р., визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства внутрішніх справ України від 13 квітня 2012 № 320 "Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України", зареєстрований у міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за № 1089/21401 (зі змінами).

01 червня 2018 року Придніпровський РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області надіслав ОСОБА_5 лист № 2890, в якому, зокрема, зазначив, що для отримання послуги з видачі паспорта громадянина України у вигляді картки по досягненню віку (вперше) позивачеві необхідно звернутися до Придніпровського РВ у м .Черкасах УДМС України в Черкаській області та отримати дану адміністративну послугу в установленому законодавством порядку.

Також, у даному листі зазначено, що, згідно вимог чинного законодавства адміністративна послуга з оформлення та видачі паспорта громадянина України, яка досягла 14-річного віку надається територіальним підрозділом ДМС України відповідно до зареєстрованого місця проживання такої особи на підставі особистої заяви-анкети для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

До заяви-анкети необхідно додати свідоцтво про народження, а для осіб, які народилися до 01 березня 2001 року, також копії документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу їх батьків. У разі потреби довідку про реєстрацію особи громадянином України або інші документи, визначені статтею 5 Закону України "Про громадянство України".

05 липня 2018 року ОСОБА_6 подала до Придніпровського районного відділу управління державної міграційної служби України у Черкаській області скаргу на неправомірні дії посадової особи, в якій просила втрутитися у перебіг подій та надати правову оцінку неправомірним діям інспектора Куліш О.Ю., вчинити певні дії, згідно Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ (ред. - 2012 року) та видати ОСОБА_6 паспорт у вигляді книжечки, на дану скаргу надати відповідь письмово у термін 5-ти днів, згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

06 липня 2018 року начальник Придніпровського РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області подала доповідну записку начальнику УДМС України в Черкаській області, в якій зазначила, що 05.07.2018 р. до Придніпровського РВ у м .Черкаси УДМС України в Черкаській області звернулася громадянка ОСОБА_6 та подала скаргу на неправомірні дії посадової особи.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_6 03.07.2018 р. звернулась до провідного спеціаліста Придніпровського РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області ОСОБА_7 за консультацією з приводу оформлення ІД-картки без присвоєння УНЗР. Їй було надано роз'яснення, що територіальними підрозділами ДМС України здійснюється лише прийом документів для отримання ІД-картки. Також, ОСОБА_6 було проінформовано, що до компетенції територіальних підрозділів ДМС України не входить повноваження з присвоєнням УНЗР. В день звернення остання документи не подавала, а звернулася з метою отримання консультації.

Перевіркою було також встановлено, що 23.05.2018 р. по питанню отримання паспорта громадянина України зразку 1994 для ОСОБА_6 до Придніпровського РВ у м.Черкаси УДМС звертався її батько ОСОБА_5

01.06.2018 р. на дане звернення йому було надано відповідь, згідно чинного законодавства.

13 липня 2018 року ДМС України в Черкаській області надіслало ОСОБА_6 лист № 7101.13-11697/71.1-18 про розгляд скарги, відповідно до якого, ОСОБА_6 повідомили, що відповідно до частини 2 статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), кожен громадянин України, який досяг 14-го віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України. Жодних виключень з цього обов'язку ані стаття 35 Конституції України, ані стаття 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" - не містять.

Можливість відмови у оформленні паспорта, який не містить безконтактний електронний носій, або від внесення інформації до такого носія, існувала до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для Українців" № 1474-VIII від 14.07.2016 р., яким внесено зміни до частини першої статті 16 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Враховуючи укомплектування з 01.07.2016 р. Придніпровського РВ у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області в повному обсязі матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено Порядком № 302, у нього, станом на дату звернення ОСОБА_6, відсутня можливість оформлення паспорту у формі книжечки.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 5492-VI (в редакції згідно із Законом України від 14 липня 2016 року № 1474-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України») (далі - Закон № 1474-VIII), суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 20 листопада 2012 року № 5492-VI «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб'єктів для функціонування Реєстру об'єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Згідно з частинами другою, третьою статті 4 Закону № 5492-VI, визначені цим Законом уповноважені суб'єкти для обліку даних ведуть відомчі інформаційні системи (далі - ВІС). Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб'єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 5492-VI, внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб'єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Згідно частини першої статті 13 Закону № 5492-VI, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зазначено паспорт громадянина України (підпункт «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI).

В силу частини третьої статті 13 Закону № 5492-VI, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, <…> містять безконтактний електронний носій.

За частинами першою, другою статті 14 Закону №5492-VI, форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Згідно з частиною другою статті 15 Закону № 5492-VI, бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. першої статті 16 Закону № 5492-VI, оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

В силу частин четвертої, п'ятої статті 16 Закону № 5492-VI, головний обчислювальний центр здійснює автоматизовану перевірку даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру, формує набори даних та забезпечує виготовлення документів.

За фактом виготовлення документа відомості про серію та номер документа, дату персоналізації, номер використаного бланка в електронній формі передаються ВІС відповідним уповноваженим суб'єктом.

Підстави, за яких уповноважений суб'єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа, встановлено в частині сьомій статті 16 Закону № 5492-VI.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов'язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону № 5492-VI, паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій статті 21 Закону № 5492-VI. Він містить, зокрема: унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону № 5492-VI, забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров'я або статевого життя.

На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону №5492-VI, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 302 (у редакції, викладеній згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 745), якою затвердив: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

За змістом пункту 2 Постанови № 302, із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII;

- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно пункту 3 Постанови № 302, до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до пунктів 1, 2 додатка 2 «Технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм» до Постанови № 302 бланк паспорта громадянина України (далі - паспорт) виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій.

У паспорт імплантовано безконтактний електронний носій, який відповідає вимогам нормативних документів України у сфері технічного та криптографічного захисту інформації. Безконтактний електронний носій відповідає вимогам стандарту ISO/IEC 14443 щодо запису і зчитування даних. До безконтактного електронного носія вноситься інформація, яка зазначена на лицьовому та зворотному боці паспорта, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя, відцифрований підпис особи), а також дані щодо забезпечення захисту інформації, що внесена на безконтактний електронний носій, відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Як вбачається з матеріалів справи, 23 травня 2018 року ОСОБА_5 подав до Придніпровського районного відділу управління державної міграційної служби України у Черкаській області заяву про вчинення певних дій (вх. №1 від 22.05.2018 Придніпровського РВ УДМС в Черкаській області), в якій, зокрема, просив вести облік його дитини ОСОБА_6 згідно положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХІІ (ред. - 2012 року), без використання номера УНЗР та просив на дану заяву надати відповідь письмово, у термін, згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Також, 24 травня 2018 року позивач подав до Управління Державної міграційної служби України у Черкаській області заяву про вчинення певних дій, в якій, зокрема, просив вести облік його дитини ОСОБА_6, згідно положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (ред. - 2012 року), без використання номера УНЗР та просив на дану заяву надати відповідь письмово, у термін згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Як вбачається, на вказані звернення відповідачами надано відпровідь.

В позовній заяві позивач просить: зобов'язати управління ДМС України у Черкаській області у подальшому здійснити паспортний облік його дитини - ОСОБА_6, згідно "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992 р. (редакція з 03.07.2012), а саме: виключно за прізвищем, іменем та по батькові (статті 28, 294, 296 ЦК України), роком народження та місцем реєстрації; зобов'язати управління ДМС України у Черкаській області Придніпровський районний відділ видати (без використання засобів ЄДДР України), неповнолітній дочці ОСОБА_5 - ОСОБА_6 паспорт громадянина України раніше встановленого зразка у вигляді паспортної книжки, форма якого затверджена постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992 р. (редакція - 2012 року) та у подальшому здійснити паспортний облік дитини ОСОБА_6, згідно "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого постановою ВРУ № 2503 від 26.06.1992 р. (у редакції 03.07.2012 р.), а саме: виключно за прізвищем, іменем та по батькові (статті 28, 294, 296 Цивільного кодексу України", роком народження та місцем реєстрації.

Беручи до уваги суб'єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову (зокрема щодо релігійних переконань заявників та відмови від обробки персональних даних), а також про те, що чинне законодавство (Положення про паспорт) дозволяє отримати паспорт громадянина України у тому вигляді, як того просить позивач, а також наведене правове регулювання правовідносин, з яких виник цей спір, на думку колегії суддів, дана справа відповідає ознакам зразкової справи № 806/3265/17 (провадження № Пз/9901/2/18), у якій Велика Палата Верховного Суду раніше висловила правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії.

Зокрема, вирішуючи спір (у справі № 806/3265/17) по суті, Велика Палата Верховного Суду констатувала, що норми Закону № 5492-VI, на відміну від норм Положення про паспорт (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій. Велика Палата Верховного Суду вважає, що це є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом»), не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

За висновком Великої Палати Верховного Суду, законодавець, прийнявши Закон України від 14 липня 2016 року № 1474-VIII, яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими та виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України, та не допускати жодної дискримінації залежно від часу виникнення правовідносин з отримання паспорта громадянина України.

Також, вказано, що будь-яке обмеження прав і свобод особи, за змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 має право на паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-XII.

Відповідно до п.п. 12,13 Положення про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон" від 26.06.1992 р., № 2503-XII", видача та обмін паспорта провадиться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.

Для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку чи зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові, встановлення розбіжностей у записах чи непридатності паспорта для користування (п. 18.Положення).

Аналогічні приписи містилися у п.п. 12,13 Положення про паспорт № 2503-XII.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 до відповідачів із заявою-анкетою про видачу паспорту не зверталася та документів, необхідних для оформлення паспорта, до відповідачів не подавала.

Як встановлено судом, про вчинення певних дій до відповідачів звертався позивач - ОСОБА_5, в яких просив вести облік його дитини ОСОБА_6, згідно положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ (ред. - 2012 року), без використання номера УНЗР та просив на дану заяву надати відповідь письмово, у термін згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації" та скарга ОСОБА_6 на неправомірні дії посадової особи, які, як вірно вказано судом першої інстанції, не є заявами для видачі паспорта громадянина України у формі книжечки.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 має право на отримання паспорта у формі книжечки. У разі відмови ОСОБА_6 у видачі паспорту за заявою від 09.01.2019 року вона може звернутися за захистом своїх прав до суду.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Ганечко О.М. Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 18.03.2019 р.