Справа № 826/16591/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

15 березня 2019 року № 826/16591/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Служби зовнішньої розвідки України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді

Суд прийняв до уваги таке:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Служби зовнішньої розвідки України (далі відповідач, СЗР України), у якому просить суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог :

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби зовнішньої розвідки України від 19.07.2016 №021 про призначення службового розслідування за фактом закупівлі програмно-технічного комплексу «Райдуга» та виконання дослідно-конструкторських робіт «Гелій»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби зовнішньої розвідки України від 20.09.2016 №431-ос про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - «пониження у посаді»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби зовнішньої розвідки України від 22.07.2016 №022;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби зовнішньої розвідки України від 14.09.2016 №028;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби зовнішньої розвідки України від 30.09.2016 №456-ос;

- визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби зовнішньої розвідки України від 19.10.2016 №488-ос;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Центру - директора 2 департаменту 55 Центру СЗР України та виплатити різницю середньомісячного грошового забезпечення - з моменту мого незаконного звільнення з даної посади по момент поновлення на посаді.

Позовна заява мотивована тим, що накази голови Служби зовнішньої розвідки України від 22.07.2016 № 022, від 14.09.2016 № 028, від 30.09.2016 № 456-ос та від 19.10.2016 № 488-ос прийняті всупереч Конституції України, положень статутів Збройних сил України, а тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив про те, що прийняття спірних наказів відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи приписи ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 перебував на військовій службі на офіцерських посадах у Службі зовнішньої розвідки України з 15 квітня 2014 року (наказ Голови СЗР України від 15.04.2014 року №300-ос).

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки Голови СЗР України Разінкова І.П. від 19 липня 2016 року №021 за рапортом першого заступника 8-го управління СЗР України призначено службове розслідування у департаменті, який очолював позивач, за фактом закупівлі програмно-технічного комплексу «Райдуга» та виконання дослідно-конструкторських робіт «Гелій».

22.09.2016 від голови комісії ОСОБА_2 позивач отримав витяг із висновку за результатами службового розслідування, з яким ОСОБА_1 був не згоден та 30 вересня 2016 року звернувся із письмовими заявами до т.в.о. СЗР України ОСОБА_3 з проханням скасувати наказ про проведення службового розслідування як такий, шо суперечить вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (надалі Дисциплінарний Статут) та Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України, яка затверджена Наказом Голови СЗР України від 06 лютого 2013 року №35 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 26 лютого 2013 року за №326/22858 (далі - Інструкція) та провести службове розслідування у відповідності до вимог законодавства, що регламентують проведення таких розслідувань.

Також, 20.09.2016 т.в.о. Голови СЗР України видано наказ №431-ос «По особовому складу про накладення дисциплінарного стягнення» за порушення військової дисципліни у вигляді пониження на посаді.

29.09.2016, заступником Голови СЗР України оголошено ОСОБА_1 про накладення наказом № 431-ос від 20.09.2016 дисциплінарного стягнення - пониження у посаді.

30.09.2016 т.в.о. Голови СЗР України видано наказ №456-ос «По особовому складу по військослужбовцях», відповідно до Положення про проходження військової служби військослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, призначено, за підпунктом «г» пункту 42 (у порядку дисциплінарного стягнення), полковника ОСОБА_1 (Т-633754) старшим консультантом 7 служби 1 управління 2 департаменту 55 Центру, звільнивши його з посади першого заступника начальника Центру - директора 2 департаменту 55 Центру.

В подальшому, за результатами службового розслідування, проведеного відповідно до наказу Голови Служби зовнішньої розвідки України від 22.07.2016 № 022 «Про призначення службового розслідування», комісією встановлено факт неналежного виконання окремими співробітниками 2 департаменту 55 Центру Служби зовнішньої розвідки України службових обов`язків, що призвело до порушення вимог чинного законодавства України та відомчих нормативно-правових актів під час закупівлі обладнання в інтересах технічної розвідки за державними контрактами.

На підставі висновку за результатами службового розслідування, затвердженого т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України 03.10.2016 (реєстр. № 14/8254т від 23.09.2016), 19.10.2016 т.в.о. Голови СЗР України видано наказ «По особовому складу про накладення дисциплінарних стягнень», за порушення військової дисципліни, яке полягло у недотриманні вимог статті4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 22 Закону України «Про запобігання корупції», пункту4 Порядку планування», формування, розміщення та коригування державного оборонного замовлення, а також здійснення контролю за його виконанням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 №464,пункту 11 Тимчасового положення про Центр операцій технічної розвідки та їх агентурного супроводження Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого наказом Голови Служби зовнішньої розвідки України від 01.12.2014 №0018, що призвело до неналежного виконання обов`язків і виявилось у неефективному використанні наявних сил та засобів, відповідно до пункту «г» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладено на полковника ОСОБА_4 (Т-633754), старшого консультанта7 служби1 управління2 департаменту 55 Центру Служби зовнішньої розвідки України, дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність.

Вважаючи оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби

За положеннями ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців (стаття 29 Статуту).

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою (стаття 30 Статуту).

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (стаття 31 Статуту).

Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення (стаття 35 Статуту).

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів (стаття 58 Статуту).

Командир (начальник) зобов`язаний серед іншого особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військово-навчальних закладів (стаття 59 Статуту).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (стаття 1 Дисциплінарного статуту).

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк (стаття 6 Дисциплінарного статуту).

Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири (стаття 7 Дисциплінарного статуту).

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді (ст. 69 Дисциплінарного статуту).

Командувач військ оперативного командування має право: щодо офіцерів: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність; в) понижувати у посаді офіцерів від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих; г) звільняти з військової служби через службову невідповідність від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих (стаття 73 Дисциплінарного статуту).

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту).

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (частина перша статті 84 Дисциплінарного статуту).

З матеріалів справи вбачається, що за результатами службового розслідування за фактом створення загрози безпеці розвідувальної діяльності, своїх сил та засобів СЗРУ під час виконання ДКР «Гелій» та закупівлі ПТК «Райдуга» в інтересах 2 департаменту 55 Центру СЗРУ призначеного наказом Голови СЗРУ від 19.07.2016 №021, встановлено, що під час перебування ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту ним неналежним чином виконувалися обов`язки визначені п. 5 Положення про Департамент технічної розвідки СЗРУ, затвердженого наказом Голови СЗРУ від 07.09.2006 № 0017 (чинне з 07.09.2006 по 01.12.2014), що виявилося у неефективному використанні наявних сил та засобів, порушенні законодавчих та нормативно-правових актів, а також порушенні пункту 1.5 наказу Голови СЗРУ від 15.08.2012 № 226/ДСК «Про основні організаційні заходи із забезпечення безпеки розвідувальної діяльності свої безпеки СЗРУ».

Крім того, в діях полковника ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України статті 22 України «Про запобігання корупції», пункту 2.3 наказу Голови СЗРУ 13.02.2014 № 30/ДСК «Про основні напрями бюджетної політики СЗРУ у 2014 році та заходи щодо ефективного використання бюджетних коштів», другої статті 19 Конституції України.

За результатами службового розслідування запропоновано притягнути полковника ОСОБА_1 відповідно до ст.68 Дисциплінарного статуту України до дисциплінарної відповідальності пониження в посаді.

Також комісією з`ясовано, що в результаті неправомірних дій посадових осіб СЗРУ ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , які виявились у порушеннях, зокрема, пункту 1 частини 1 статті 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», статті 22 Закону України «Про запобігання корупції», а саме у використанні ними своїх службових повноважень і свого становища та пов`язаних з цим можливостей для можливого одержання неправомірної вигоди для інших осіб, у тому числі з використанням державних коштів в приватних інтересах. Вказано, що зазначені посадові особи СЗРУ можливо неправомірно сприяли юридичним особам у здійсненні ними господарської діяльності, укладанні контрактів на закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Враховуючи з`ясовані обставини, причини, умови та наслідки вчиненою порушення, які негативно вплинули на виконання покладених на СЗРУ у діях цих посадових осіб СЗРУ, як слідує з витягу з висновку службового розслідування, вбачаються окремі ознаки злочинів у сфері службової діяльності, передбачених Кримінальним кодексом України.

Враховуючи те, що розмір предмета завданої протиправними діями посадових осіб СЗРУ шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на час вчинення злочину та враховуючи підсудність визначену статтею 216 Кримінального процесуального су України, запропоновано направити матеріали службового розслідування до Національного антикорупційного бюро України для розгляду питання про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань

В обґрунтування позовних вимог в частині протиправності наказів від 19.07.2016 № 021, від 22.07.2016 №022; від 14.09.2016 №028 щодо призначення службового розслідування позивач вказує, що вказані накази видані з порушенням вимог ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та пп.3.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України, оскільки головою та членами комісії були підлеглі позивача.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних сил України заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування.

Пунктом 3.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України, затвердженої наказом СЗРУ від 06.02.2013 №35 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.02.2013 за № 326/22858, визначено, що заборонено включати до складу комісії підлеглих військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які причетні до вчиненого правопорушення, обставин (подій), що розслідуються, або зацікавлені в його результатах.

Поряд з цим, у своїй позовній заяві позивач сам спростовує свої ж твердження про нібито незаконність наказів Голови СЗРУ стосовно проведення службового розслідування, оскільки зазначає, що службове розслідування було призначено не відносно нього ( ОСОБА_1 ), а за фактом закупівлі програмно-технічного комплексу «Райдуга» та виконання дослідно-конструкторської роботи «Гелій».

Таким чином, накази від 19.07.2016 №021, від 22.07.2016 №022, від 14.09.2016 №028 прийнято правомірно, а відтак у суду відсутні підстави для їх скасування.

В подальшому, на підставі висновку за результатами службового розслідування, призначеного наказом Голоси СЗР України від 19.07.2016 № 021 (затвердженого 15.09.2016 т.в.о. Голови СЗР України реєст.№ 2/1/1731т від 13.09.2016), т.в.о. Голови СЗР України прийнято наказ від 20.09.2016 № 431-ос «По особовому складу про застосування дисциплінарних стягнень», яким за порушення військової дисципліни застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення пониження на посаді.

В подальшому, наказом т.в.о. Голови СЗР України від 30.09.2016 видано наказ №456-ос «По особовому складу по військослужбовцях», відповідно до Положення про проходження військової служби військослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, призначено, за підпунктом «г» пункту 42 (у порядку дисциплінарного стягнення), полковника ОСОБА_1 (Т-633754) старшим консультантом 7 служби 1 управління 2 департаменту 55 Центру, звільнивши його з посади першого заступника начальника Центру - директора 2 департаменту 55 Центру.

В той же час ані в позовній заяві, ані в письмових поясненнях позивача відсутні будь-які належні докази в обґрунтування протиправності наказу № 431-ос від 20.09.2016, яким за порушення військової дисципліни застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення пониження на посаді.

Положеннями пункту 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з п. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про накладені дисциплінарні стягнення оголошується: рядовим (матросам) - особисто чи перед строєм; сержантам (старшинам) - особисто, на нараді чи перед строєм сержантів (старшин); офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення. Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі. Оголошувати дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Так, сторонами не заперечується, що 29.09.2017 позивачу було оголошено дисциплінарне стягнення - пониження на посаді.

Поряд з цим, твердження позивача відносно того, що позивача було понижено у посаді на вісім категорій, судом відхиляються, оскільки в матеріалах справи відсутності належні докази в підтвердження заявлених доводів.

З огляду на характер та обставини вчиненого позивачем правопорушення, враховуючи його наслідки, відповідачем прийнято правомірне рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді пониження у посаді, відтак накази

Відтак, рішення від 20.09.2016 № 431-ос та від 30.09.2016 № 456-ос прийнято із дотриманням встановленої процедури, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, а тому підстави для його скасування - відсутні.

Позовна вимога про поновлення позивача на посаді є похідною від вимог про скасування наказів по особовому складу про накладення дисциплінарного стягнення на позивача та по військовослужбовцях. Оскільки в ході розгляду справи судом не було встановлено порушення суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства при прийнятті даних наказів, така позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Отже вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи (також матеріали з грифом «таємно», які зберігаються в режимно-секретному органі Окружного адміністративного суду міста Києва, свідчать про те, що позивачем у справі було допущено грубе порушення службової дисципліни.

Поряд з цим, судом встановлено, що за результатами службового розслідування, проведеного відповідно до наказу Голови Служби зовнішньої розвідки України від 22.07.2016 № 022 «Про призначення службового розслідування», комісією встановлено факт неналежного виконання окремими співробітниками 2 департаменту 55 Центру Служби зовнішньої розвідки України службових обов`язків, що призвело до порушення вимог чинного законодавства України та відомчих нормативно-правових актів під час закупівлі обладнання в інтересах технічної розвідки за державними контрактами, та як наслідок наказом від 19.10.2016 № 488-ос «По особовому складу про накладення дисциплінарних стягнень», накладено на полковника ОСОБА_1 , старшого консультанта 7 служби 1 управління 2 департаменту 55 Центру Служби зовнішньої розвідки України, дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, що цілком відповідає правилу ч. 1 ст. 61 Конституції України, яка забороняє за одне і те ж порушення двічі притягувати до юридичної відповідальності одного й того ж виду.

Враховуючи, що до ОСОБА_1 , за результатами службового розслідування, проведеного відповідно до наказу Голови Служби зовнішньої розвідки України від 22.07.2016 № 022 «Про призначення службового розслідування», вже були застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді «пониження на посаді», відтак суд приходить до висновку, що застосування за одне й теж правопорушення нового виду дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, наказ 19.10.2016 №488-ос винесено протиправно, а відтак наявні підставі для його скасування.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Голови Служби зовнішньої розвідки України від 19.10.2016 №488-ос «Про накладення дисциплінарних стягнень».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Служби зовнішньої розвідки України (04107, місто Київ, вул.Нагірна, 24/1) судові витрати в сумі 157,48 грн.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій