Справа № 629/5892/18
Суддя: Мицик С. А.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 629/5892/18
Номер провадження 2-а/629/5/19
05.03.2019 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання - Заводяної О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону № 3 УПП в Одеській ДПП лейтенанта поліції Римарева Владислава Анатолійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просив визнати дії інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській ДПП лейтенанта поліції Римарева В.А. щодо складання постанови серії НК №714747 від 20.10.2018 року про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення незаконними, визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, закрити провадження по справі та стягнути на його користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 жовтня 2018 року близько 12.00 годин інспектор роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській ДПП лейтенант поліції Римарев В. А.побачивши припаркований на узбіччі автомобіль «ЗАЗ 1122» номерний знак НОМЕР_2, підійшов до транспортного засобу та повідомив йому що він є підозрілим і наказав пред'явити документи на авто, посвідчення водія і надати авто для огляду. Після цього у них виник конфлікт, який тривав протягом майже години, після чого інспектор виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та склав протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 139531 від 20 жовтня 2018 року. Зазначив, що у вказаній постанові містяться неправдиві відомості, постанову винесено без зазначення і врахування всіх фактів події, зокрема: постанову складено нібито щодо зупиненого автомобілю, однак автомобіль не рухався по дорозі, а стояв припаркованим на узбіччі; відповідач та інший працівник поліції не вказали причину перевірки, а одразу наказали показати документи та надати авто для огляду; після його прохання «вказати причину перевірки» працівники поліції відмовилися і почали погрожувати йому притягненням до адміністративної відповідальності за злісну непокору працівнику поліції, вступили з ним у конфлікт та пасажирами, що були в автомобілі; він пред'явив всі необхідні документи для ознайомлення поліцейським та беззаперечно погодився надати для огляду авто та будь-які речі, лише щоб такий огляд був належним чином оформлений процесуальним документом, однак відповідач склав протокол і постанову такого змісту, що нібито він нічого не надав і виявляв злісну непокору на «правомірну вимогу працівника поліції». Проте, якщо б процедура розгляду справи, встановлена ст.ст. 278,279 КУпАП була дотримана відповідачем, то були би враховані такі докази його невинуватості, як відеозапис, на якому зафіксовано дії, що відбувалися на місці конфлікту, показання свідків тощо. Постанова серії НК №714747 від 20.10.2018 року не містить посилань та підтверджень щодо роз'яснення прав водієві, якого перевіряв відповідач; постанову складено за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, однак в його діях не було складу цього правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом, мав при собі дійсне посвідчення водія, яке пред'явив відповідачу тощо.
В судове засідання представник позивача адвокат Остапенко С.Ю. не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та просила долучити диск в якості доказу по справі.
Відповідач інспектор роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській ДПП Римарев В.А. в судове засідання не з'явився, був повідомлений про місце та час судового засідання, надав відзив, зі змісту якого вбачається, що вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що 20.10.2018р. відповідач під час патрулювання побачив автомобіль під керуванням позивача, який здійснив порушення вимог ПДР України. Позивач на законну вимогу відповідача відмовився пред'явити документи, передбачені п.2.1. ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, ним було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №714747 від 20.10.2018 року та надано позивачу для ознайомлення, при цьому роз'яснено його права як громадянина України, що підтверджено підписом позивача. За результатом розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення-штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови, яку позивач підписав; під час розгляду справи та винесення постанови позивач не заперечував скоєне правопорушення та навіть погоджувався з ним, що підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора. Інспектором патрульної поліції за скоєні правопорушення було складено тільки одну постанову, згідно ст. 36 КУпАП, якою визначено, що при вчинення особою кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом(посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Перед складанням постанови інспекторами було вислухано пояснення позивача і з'ясовано, що об'єктивних причин для зупинки з порушенням ПДР у позивача не було. Також зазначив, що при складанні постанови він діяв правомірно та в межах передбачених чинним законодавством повноважень. Крім того, зазначив, що наданими суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належним і допустимими доказами, а отже підстави для компенсації витрат позивача на правову допомогу відсутні. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи та відеозапис, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно постанови серії НК № 714747 від 20.10.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної інспектором роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській ДПП Римаревим В.А., 20.10.2018 року о 12 години 00 хвилин ОСОБА_1 на дорозі «Сімферополь - Харків» у напрямку до Азова керував транспортним засобом «ЗАЗ 1122» номерний знак НОМЕР_2 та на вимогу інспектора не надав посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, та не надав можливість працівникам поліції провести поверхневий огляд речей та транспортного засобу, чим порушив п. 2.4. а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, за що на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.
З копії вказаної постанови вбачається, що рішення про застосування адміністративного стягнення було прийнято на місці зупинки транспортного засобу інспектором, тобто 20.10.2018р. на дорозі «Сімферополь - Харків» та особу ОСОБА_1 встановлено за посвідченням водія НОМЕР_3 від 03.01.1997 року.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Обов'язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має, в тому числі, право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Через відсутність доказів про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим.
З наданого представником позивача відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу інспектора надав для огляду водійське посвідчення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів.
Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАСУ до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАСУ). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАСУ). Відповідно до ч.3 ст.134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАСУ). При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зважаючи на вказані положення ст. 134 КАСУ та враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені в Постанові від 17.10.2018р. (справа №301/1894/17), суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, оскільки понесення вказаних витрат не підтверджено позивачем.
Згідно п.3 ч.3 ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст.2,5,9,77,242-243,245КАС України, ст.ст.247,287-289 КУпАП, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській ДПП лейтенанта поліції Римарева Владислава Анатолійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити частково.
Скасувати постанову серії НК № 714747 від 20.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесену інспектором роти №3 батальйону №3 УПП в Одеській ДПП лейтенантом поліції Римаревим Владиславом Анатолійовичем за ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження по справі -закрити.
В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик