Справа № 826/12317/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19 листопада 2018 року № 826/12317/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за участю:

позивач - ОСОБА_1

представник Національної поліції України - Золотухіна Г.О.

представник Департаменту захисту економіки Національної поліції України - Чернятинська М.В.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом (з урахуванням ухвали суду від 09.10.2018 про залишення позову без розгляду в частині) про:

- визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 13.07.2016 №501 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- зобов'язання Національної поліції України поновити ОСОБА_1 на службі на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України;

- зобов'язання Національної поліції України зарахувати трудовий стаж з 15.07.2016;

- допущення до негайного виконання постанови суду в частині поновлення на роботі у займаній посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України та зарахувати трудовий стаж з 15.07.2016;

- стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 15.07.2016 і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

- стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 50.000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Ухвалою суду від 29.09.2016 відкрито провадження в справі та призначено судовий розгляд. На підставі розпорядження керівника апарату та протоколу автоматичного розподілу - справу розподілено судді Донцю В.А. Ухвалами суду: від 17.09.2018 - призначено підготовче судове засідання; від 09.10.2018 - замінено відповідачів: Голову Національної поліції України Деканоїдзе Х., Державну казначейську службу України на належного - Національну поліцію України; від 09.10.2018 - залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України, Департаменту захисту економіки Національної поліції України в частині позовних вимог про: - визнання протиправним і скасування рішення Голови Національної поліції України про проведення атестації майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України; - визнання протиправним і скасування висновків атестаційної комісії Національної поліції у м. Києві від 08.12.2015 та апеляційної атестаційної комісії від 30.12.2015, внесені в атестаційний лист ОСОБА_1; від 09.10.2018 - закрито підготовче провадження та призначити адміністративну справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 19.11.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказ про звільнення позивача видано протиправно, оскільки при проведенні атестації істотно порушено вимоги "Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, Закону України "Про Національну поліцію", частини другої статті 19, статті 43 Конституції України. Як зазначено в позовній заяві, атестація проведена за відсутності підстав, визначених статтею 57 Закону України "Про національну поліцію України". У позові також наголошувалось, що відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" атестуванню не підлягають, зокрема, працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Під час судового розгляду справи позивач позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Національної поліції України в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, підтримавши письмові заперечення та відзив. Представник пояснила, що атестування ОСОБА_1 проведено в зв'язку з його переведенням з посади в органах внутрішніх справ до органів поліції.

Представник Департаменту захисту економіки Національної поліції України в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, з підстав викладених у письмових запереченнях та відзиві, зазначивши, що позивач добровільно погодився на проходження атестації та повністю пройшов відповідну процедуру, однак отримав результати, які не дозволяють йому проходити службу в поліції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Наказом Національної поліції України від 13.07.2016 №501 о/с майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в місті Києві звільнено зі служби в поліції з 15.07.2016 згідно з пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". Зі змісту наказу вбачається, що підставою для його прийняття слугував атестаційний лист від 01.12.2015.

Як убачається з атестаційного листа ОСОБА_1, відсутній висновок прямого керівника, проте наявний підпис начальника управління захисту економіки в місті Києві ДЗЕ НПУ ОСОБА_5, позивачем отримано за результатами тестування загальних навичок 31 бал, професійне тестування - 39 балів, результати атестування - займаній посаді не відповідає.

Не погоджуючись з висновком Центральної атестаційної комісії, позивачем 25.12.2015 подано скаргу голові апеляційної атестаційної комісії північного регіону Національної поліції України.

У протоколі від 30.12.2015 ОП №30/12/15-10 Центральної апеляційної атестаційної комісії зазначено, що членами Центральної апеляційної атестаційної комісії під час розгляду скарги, було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо проходження служби в Національній поліції України. За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення Центральною апеляційною атестаційною комісією одноголосно прийнято рішення про відхилення скарги поліцейського у зв'язку з відсутністю мотивації.

Позивач, вважаючи своє звільнення протиправним, звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.

Відповідно до статті 57 Законом України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри (частина перша). Атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність (пункти 1-4 частини другої).

Аналогічні норми в частині підстав для атестування закріплені у пункті 3 розділу І "Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за №1445/27890.

Частиною четвертою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Отже, за змістом наведених норм процедурі атестування має передувати наказ керівника, яким повинно бути передбачено підставу атестації, як це визначено частиною другою статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", перелік яких є вичерпним.

Як убачається з пояснень представника Департаменту захисту економіки Національної поліції України, атестація позивача призначена на підставі наказу Національно поліції України від 20.11.2015 №210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві". У поясненнях зазначено, що існувала необхідність перевірки відповідності позивача займаній посаді, можливості призначення його на вищу посаду, а у випадку непідтвердження відповідності займаній посаді - необхідності вирішення питання про переміщення його на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Зі змісту статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" вбачається, що підстави для проведення атестації поліцейського є індивідуальними, обумовленими або просуванням по службі, або неналежним виконанням поліцейським своїх обов'язків. У даному випадку, відповідач проводив атестацію не з індивідуальних, а загальну атестацію для всіх поліцейських Національної поліції України, які до цього працювали в міліції. Закон України "Про Національну поліцію" таких підстав проведення атестації не містить.

Отже, проведення атестації без необхідних передумов і за відсутності підстав, передбачених частиною другою статті 57 Закон України "Про Національну поліцію", суперечить вимогам цього Закону (наприклад, постанова Верховного Суду від 27.02.2018 814/1503/16, номер в реєстрі - 72486417).

Слід звернути увагу, що розділ XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції. В даному випадку атестація позивача проведена саме в зв'язку з тим, що його було переведено з посади в органах внутрішніх справ на службу в поліцію.

Також судом враховано, що відповідачами не надано доказів дотримання вимог пункту 3 Розділу IV "Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.11.2015 №1465, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за N 1445/27890, за яким атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники. Безпосередній керівник складає атестаційний лист на підлеглого за умови спільної служби в одному підрозділі з ним не менше 3 місяців. Якщо на час складання атестаційного листа керівник не має тримісячного строку спільної служби з поліцейським, який атестується, то такий лист складається заступником керівника або прямим керівником, який має строк спільної служби понад 3 місяці. З атестаційного листка вбачається, що його складено 01.12.2015, водночас на службу в поліцію позивача призначено наказом 11.11.2015 №180 о/с.

З огляду на такі висновки, суд вважає, що атестація позивача призначена без достатніх правових підстав, відповідно наказ від 13.07.2016 №501 о/с у частині звільнення позивача зі служби в поліції згідно з пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" за наслідками атестації є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, підлягає задоволенню вимога про в частині поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено з дня наступного за днем звільнення, тобто з 16.07.2016.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Національної поліції України зарахувати трудовий стаж з 15.07.2016, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивач підлягає поновленню на посаді з дня наступного за днем звільнення. Крім того, суд вважає такі вимоги передчасними, оскільки позивача поновлено на посаді на підставі цього рішення суду, відповідно з цього часу у відповідача виникає обов'язок здійснити всі необхідні дії, пов'язані з поновленням на посаді, в тому числі, й щодо вирішення питання стажу.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як убачається з довідки про доходи ОСОБА_1, середньомісячна заробітна плата за травень 2016 року - 5640,00 грн., за червень 2016 року (20 робочих днів) - 5640,00 грн., що разом становить 11280,00 грн., відповідно середньоденна заробітна плата дорівнює 289,23 грн.

Період вимушеного прогулу з 16.07.2016 (з дня наступного за днем звільнення) по 19.11.2018 (прийняття судом рішення) склав 588 дні: з 16.07.2016 по 31.07.2016 - 10 днів, серпень 2016 року - 22 дні, вересень 2016 року - 22 дні, жовтень 2016 року - 20 днів, листопад 2016 року - 22 дні, грудень 2016 року - 22 дні; 2017 рік - 249 днів; січень 2018 року - 21 день; лютий 2018 року - 20 днів; березень 2018 року - 21 день; квітень 2018 року - 20 днів; травень - 20 днів; червень - 20 днів; липень - 22 дні; серпень - 22 дні; вересень - 20 днів; жовтень - 22 дні; листопад - 13 днів. Отже, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.07.2016 по 19.11.2018 становить 170067,24 грн., яка підлягає стягненню з Департаменту захисту економіки Національної поліції України, де проходив службу позивач. Оскільки позовна заява про поновлення позивача на посаді розглядається судом більше року не з вини позивача, стягненню підлягає середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Крім того, Верховний Суд України в постанові від 25.05.2016 справа №6-511цс16 висловив правову позицію, за якою виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки не передбачено будь-яких підстав для його зменшення.

Відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2); поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3). Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 5640,00 грн. підлягають негайному виконанню.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 50.000,00 грн. завданої моральної шкоди. Обґрунтовуючи цю вимогу, позивачем зазначено, що звільнення спричинило погіршення самопочуття, моральні страждання, завдало шкоди життєвим зв'язкам позивача. Водночас в чому полягали погіршення самопочуття, моральні страждання чи шкода життєвим зв'язкам не зазначено. Під час судового розгляду справи позивач наведені обставини не пояснив, доказів на їх підтвердження не надав, про їх існування суд не повідомив. У даному випадку, лише вказівка про завдання позивачу моральної шкоди звільненням, яка оцінена в 50000,00 грн. є недостатнім для вирішення питання про наявність підстав для стягнення моральної шкоди. Тому суд вважає такі доводи необґрунтованими, відповідно в задоволенні такої вимоги слід відмовити.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 13.07.2016 №501 о/с щодо звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновлення ОСОБА_1 на службі на посаді старшого оперуповноваженого управління захисту економіки в місті Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.07.2016 по 19.11.2018 у розмірі 170067,24 грн.

Належним способом виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є виплата присуджених позивачу коштів за виключенням податків та обов'язкових платежів, які відраховуються до відповідних фондів роботодавцем.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI, інших доказів понесення судових витрат не надано, такі витрати присудженню підлягають.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 13 липня 2016 №501 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 старшого уповноваженого управління захисту економіки у місті Києві відповідно до пункту 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 15 липня 2016 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого уповноваженого управління захисту економіки у місті Києві з 16 липня 2016 року.

Стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2016 року по 19 листопада 2018 року в розмірі 170067,24 грн. (сто сімдесят тисяч шістдесят сім грн. 24 коп.).

У задоволенні решти адміністративного позову відмовити.

Виконати негайно рішення суду в частині:

поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого уповноваженого управління захисту економіки у місті Києві з 16 липня 2016 року;

стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць у розмірі 5640,00 грн. (п'ять тисяч шістсот сорок грн. 00 коп.).

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1).

Відповідач - Національна поліція України (ідентифікаційний код 40108578, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10).

Відповідач - Департамент захисту економіки Національної поліції України (ідентифікаційний код 40111732, місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Богомольця, будинок 10).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 18 березня 2019 року.

Суддя В.А. Донець