Справа № 1740/2143/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/4608/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В., м. Рівне, дата складання повного тексту додаткового рішення 8 листопада 2018 року, у справі за позовом Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

09.08.2018 року позивач - Приватне підприємство-фірма «Торгбуд-Сервіс» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС в Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №727377/32785198 від 25.05.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №308, складеної Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» 29.06.2017; зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, складену Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» від 29 червня 2017 року №308.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2018 року задоволено повністю адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДФС в Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, №727377/32785198 від 25.05.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №308 складеної Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» 29.06.2017. Зобов'язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну складену Приватним підприємством-фірмою «Торгбуд-Сервіс» від 29 червня 2017 року №308. Стягнено на користь Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3010,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області.

Представником позивача до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про понесення додаткових судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу і 26.10.2018 подано клопотання про присудження на користь позивача додаткових судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, пов'язану з участю адвоката в судових засіданнях, в сумі 2000,00 грн.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року стягнено на користь Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, пов'язану з участю адвоката в судових засіданнях, в розмірі 2000,00 гривень

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наданими документами підтверджується факт надання адвокатом правової допомоги позивачу у формі представництва та участі у судових засіданнях 16.10.2018 та 25.10.2018 протягом 2 годин (ціна години роботи - 1000 грн., підсумкова вартість - 2000 грн.). Крім того, факт представництва адвокатом інтересів позивача у судових засіданнях підтверджується і протоколами судового засідання. Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд першої інстанції врахував складність справи та надані адвокатом послуги.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Рівненській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог (заяв) відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що до поданого клопотання про понесення позивачем судових витрат долучені додаток №1 від 22.10.2018 року до акту приймання-передачі наданих послуг №14/09-1 від 14.09.2018 року. Однак платіжного доручення про оплату витрат на професійну правничу допомогу для відповідача, позивачем не надано. Апелянт зауважує, що в зазначених документах не міститься детальний опис наданих послуг які б доводили співмірність витрат. Відтак, надані суду матеріали не доводять в повному обсязі понесення підприємством витрат на правову допомогу саме в адміністративній №1740/2143/18.

Крім того, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що договір про надання правової допомоги від 02.05.2018, долучений адвокатським об'єднанням до матеріалів справи №1740/2143/18, містить лише загальний перелік послуг, які можуть надаватись адвокатом позивачу. Також позивач не надав належних доказів фактичного надання послуг, зокрема, акту наданих послуг, чи інших доказів, які повинні мати детальний опис робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом).

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.3 ст. 143 КАС України).

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, основними умовами для прийняття додаткового рішення про відшкодування позивачу судових витрат є наявність поважних причин неможливості надання доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, зазначення про них у поданій до закінчення судових дебатів заяві та подання відповідних доказів протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що представником позивача до закінчення судових дебатів було заявлено клопотання про понесення додаткових судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу і 26.10.2018 подано клопотання про присудження на користь позивача додаткових судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, пов'язану з участю адвоката в судових засіданнях, в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною третьої цієї статті встановлено, що, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

А за правилами частини четвертої цієї статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вимог цієї норми позивач під час розгляду справи по суті подав копії: договору про надання правової допомоги адвокатським об'єднанням від 02.05.2018, рахунку на оплату послуг №14/09-1 від 14.09.2018, акту приймання-передачі наданих послуг №14/09- 1 від 14.09.2018, додатку №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №14/09-1 від 14.09.2018 до договору про надання правової допомоги адвокатським об'єднанням від 02.05.2018, датованого 22.10.2018 та платіжного доручення №9798 від 14.09.2018 на суму 3010,00 грн. Зазначеними доказами позивач підтверджував отримання та оплату таких адвокатських послуг, як: усна консультація - 1 година роботи, опрацювання нормативно-правових актів, пошук судової практики, підготовка правової позиції по справі - 1 година роботи, складання позовної заяви, формування додатків до позову, подача позову до суду - 2,3 годин роботи.

На підтвердження додаткових витрат на правову допомогу позивачем надано копії: додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги адвокатським об'єднанням від 02.05.2018, датованої 24.10.2018, рахунку на оплату послуг №25/10-1 від 25.10.2018, акту приймання-передачі наданих послуг №25/10-1 від 25.10.2018 та платіжного доручення №10563 від 26.10.2018 на суму 2000,00 грн. (а.с.204-207).

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданими документами підтверджується факт надання адвокатом правової допомоги позивачу у формі представництва та участі у судових засіданнях 16.10.2018 та 25.10.2018 протягом 2 годин (ціна години роботи -1000 грн., підсумкова вартість - 2000 грн.) Крім того, факт представництва адвокатом інтересів позивача у судових засіданнях підтверджується і протоколами судового засідання.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи складність справи та надані адвокатом послуги, дійшов правомірного висновку, що заява позивача про стягнення на його користь судових витрат, у вигляді витрат на правову допомогу, понесених на представництво та участь в судових засіданнях адвоката у розмірі 2000,00 грн. підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого додаткового рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2018 року у справі №1740/2143/18 за позовом Приватного підприємства-фірми «Торгбуд-Сервіс» до Головного управління ДФС у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення певних дій - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 19.03.2019.