Справа № 540/175/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/175/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АФІНА-ОПТ" до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АФІНА-ОПТ» (далі-позивач, ТОВ «АФІНА-ОПТ») звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі-відповідач, ГУ Держпраці у Херсонській області), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 11.12.2018 р. № ХС2758/1497/НП/СПТД-ФС про накладення на позивача штрафу в розмірі 372300,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем з підстав, передбачених законодавством не допущено посадових осіб відповідача до проведення інспекційного відвідування. Не погодившись із цим, ними складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, за наслідками розгляду якого відповідач, безпідставно розцінивши законне право позивача на не допуск перевіряючих до перевірки як правопорушення, притягнув позивача до відповідальності, покликаючись на положення абз.7 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Посилаючись на викладене, позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою від 01.02.2019р. провадження у справі відкрите. Розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження на 15:00 годині 20.02.2019р. Цією ж ухвалою зобов'язано сторін надати докази.

Ухвалою від 20.02.2019р. витребовано докази та відкладено розгляд справи на 13.03.2019р. о 15:30 годині.

Відповідачем 20.02.2019р. подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач, посилаючись на положення Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, Кодексу Законів про працю України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017р. №295 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, вказує, що відповідно до законодавства ним було призначено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин ТОВ «Афіна Опт». Посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області 26.11.2018р. здійснено спробу провести інспекційне відвідування, однак в цьому їм безпідставно було відмовлено, чим створено перешкоди в діяльності інспекторів праці. Внаслідок цього було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування, на підставі якого прийнято рішення про розгляд справи про накладення штрафу та на адресу позивача своєчасно направлено відповідне повідомлення. На розгляд справи він не прибув, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому справу було розглянуто, установлено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого абз.7 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України та накладено на нього штраф у розмірі 372 300,00 грн. постановою начальника ГУ Держпраці у Херсонській області ОСОБА_3 від 11.12.2018р. №ХС2758/1497/НП/СПТД-ФС. Також відповідач вважає необґрунтованими доводи позивача про порушення посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», посилаючись на те, що дія цього Закону не поширюється на спірні правовідносини.

У підсумку відповідач зазначає, що постанова ГУ Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС2758/1497/НП/СПТД-ФС від 11.12.2018р. є такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням повноважень у порядку, у спосіб та з метою, з якою таке повноваження надано, у відповідності до вимог закону, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні 13.03.2019р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом ГУ Держпраці у Херсонській області від 19.11.2018р. №1198 призначено інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин ТОВ «Афіна Опт». Цим наказом також визначено провести інспекційне відвідування у період з 21 листопада по 04 грудня 2018р. згідно чинного законодавства з урахуванням тривалості інспекційного відвідування, визначеного пунктом 10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295.

На виконання наказу видано також направлення на проведення інспекційного відвідування від 19.11.2018р. №1558, в якому зазначено, що направлення дійсне з 21 листопада по 04 грудня 2018р.

26.11.2018р. посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області здійснено вихід на інспекційне відвідування за адресою фактичного здійснення господарської діяльності позивача. Перед початком відвідування ними предявлено директору ТОВ «Афіна Опт» службові посвідчення та направлення на проведення інспекційного відвідування.

У свою чергу директор ТОВ «Афіна Опт» не допустив посадових осіб відповідача до інспекційного відвідування, зробивши відмітку у направленні наступного змісту: «В допуску до перевірки відмовлено на підставі ст.10 ЗУ №877-V, оскільки направлення не відповідає вимогам закону, строк перевірки перевищує 2 робочих дні. Працю найманих робітників на умовах трудових договорів наше Товариство не використовує.».

У звязку з цим 26.11.2018р. посадовими особами відповідача складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ХС2758/1497/НП, відповідно до якого зафіксовано, що інспекційне відвідування неможливо провести у звязку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці, а саме ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування.

Рішенням заступника начальника ГУ Держпраці у Херсонській області від 29.11.2018р. №ХС2758/1497/НП на підставі акту від 26.11.2018р. №ХС2758/1497/НП призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення ТОВ «Афіна Опт» законодавства про працю на 11:30 год. 11.12.2018р.

29.11.2018р. за №01-08/1/3078 складено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, яке надіслано на адресу позивача 30.11.2018р.

В подальшому постановою начальника ГУ Держпраці у Херсонській області ОСОБА_3 від 11.12.2018р. №ХС2758/1497/НП/СПТД-ФС до ТОВ «Афіна Опт» на підставі абз.7 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України застосовано штраф у розмірі 372 300,00 грн.

Спірним у даній справі є як право позивача не допускати посадових осіб територіального органу Держпраці до проведення інспекційного відвідування, так і правомірність такого недопуску та, як наслідок, правомірність застосування відповідачем за це до нього штрафу.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Питання проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання законодавства про працю врегульовано, зокрема, Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі ратифіковану Законом №1985-ІV від 08.09.2004 р.

Відповідно до статті 12 вказаної Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їх повноваження, зокрема мають право здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм (ст. 16 Конвенції).

Частиною 1 статті 259 Кодексу Законів про працю України (далі КЗПП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію цієї правової норми постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. №295 затверджено, зокрема, Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі Порядок №295).

Згідно із пунктами 2, 5 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно із підпунктом 6 пункту 5 Порядку №295 Інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Як видно з матеріалів справи, фактичною підставою для прийняття наказу про проведення інспекційного відвідування слугувала інформація про можливі порушення позивачем законодавства про працю, викладена в листі Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіки Крим, та м. Севастополі від 18.10.2018 № 9857/9-21-22-13-06.

Отже, в розумінні Порядку №295 така інформація може бути підставою для прийняття рішення (наказу) про доцільність проведення відповідних заходів, тобто інспекційного відвідування.

Не спростовуючи наявності правомірних підстав для призначення заходу контролю, суд вважає, що в даному випадку слід керуватись наступними приписами законодавства та установленими обставинами справи.

Згідно із пунктами 6, 8, 9, 10 Порядку №295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю. Документи, отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об'єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб'єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів. (пункт 10 Порядку №295).

За змістом пунктів 11, 12, 14, 16, 17, 18 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6)фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання.

При цьому під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

У разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об'єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об'єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об'єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Суд наголошує, що Порядком №295 у п.14 визначено право субєкта господарювання (обєкта відвідування) не допускати інспектора праці до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку.

Отже, припис пункту 14 Порядку №295 набуває імперативного характеру за наявності у субєкта господарювання (обєкта відвідування) будь-якої з перелічених вище трьох умов.

Тобто, при наявності таких умов, які передбачені законодавством, не допуск інспекторів праці до інспекційного відвідування буде правомірним і це не може бути розцінено як перешкоджання в діяльності інспектора праці.

Як встановлено судом, і не заперечується учасниками справи, уповноваженою особою ТОВ «Афіна Опт» не допущено інспекторів праці з тих підстав, зокрема, що строк перевірки перевищує 2 робочих дні.

Оглядом наказу ГУ Держпраці у Херсонській області від 19.11.2018р. №1198 про призначення інспекційного відвідування та направлення на проведення інспекційного відвідування від 19.11.2018р. №1558 установлено, що наказ містить припис провести інспекційне відвідування у період з 21 листопада по 04 грудня 2018р. згідно чинного законодавства з урахуванням тривалості інспекційного відвідування, визначеного пунктом 10 Порядку №295, а у направленні зазначено лише період, протягом якого воно дійсне також з 21 листопада по 04 грудня 2018р.

Жодних доказів того, що інспекційне відвідування мало визначену тривалість 2 робочі дні до суду учасниками справи не надано.

Суд вважає, що праву позивача не допускати інспектора праці до проведення інспекційного відвідування повинен кореспондувати обовязок відповідача довести до його відома інформацію про відсутність підстав для недопуску, а саме: предявити службове посвідчення; надати розпорядчі документи на проведення інспекційного відвідування, які визначають строк проведення такого відвідування, що відповідають вимогам пункту 10 Порядку №295.

Відсутність відповідного обовязку у відповідача нівелює вказане право субєкта господарювання (обєкта відвідування) і воно втрачає будь-який правовий та змістовний сенс.

Суд також вважає, що виходячи зі змісту документів, які були надані позивачу інспекторами праці, неможливо зробити інший висновок ніж той, що строк проведення інспекційного відвідування становить 10 робочих днів (з 21 листопада по 04 грудня 2018р.), адже будь-яких інших відомостей про тривалість призначеного інспекційного відвідування ці документи не містять.

Отже, такий строк відповідав вимогам пункту 10 Порядку №295, але лише виключно для субєктів господарювання, які не є суб'єктами мікропідприємництва та малого підприємництва, для яких тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати двох робочих днів.

Статтею 55 Господарського кодексу України у частині 3 надані такі правові дефініції: суб'єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб'єктів малого підприємництва, у тому числі до суб'єктів мікропідприємництва, середнього або великого підприємництва.

Суб'єктами мікропідприємництва, зокрема, є: ... юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

Суб'єктами малого підприємництва, зокрема, є: ... юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

Як вбачається з податкової звітності ТОВ «Афіна Опт», яка наявна в матеріалах справи, позивач відноситься саме до категорії субєктів мікропідприємництва.

Отже тривалість інспекційного відвідування по відношенню до позивача не може перевищувати 2 робочих дні.

З цього суд робить висновок, що отримавши розпорядчі документи на проведення інспекційного відвідування, в яких його тривалість фактично визначена у 10 робочих днів, позивач правомірно відмовив посадовим особам відповідача у допуску до проведення інспекційного відвідування, оскільки цей строк перевищує строки, визначені пунктом 10 Порядку №295.

Натомість відповідач розцінив такі правомірні дії позивача як перешкоджання у діяльності інспекторів праці та вбачав у цьому вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз.7 ч.2 ст.265 КЗПП України, застосувавши постановою начальника ГУ Держпраці у Херсонській області ОСОБА_3 від 11.12.2018р. №ХС2758/1497/НП/СПТД-ФС до позивача штраф.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача, яке є предметом оскарження, суд враховує, що відповідальність за порушення законодавства про працю та порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення встановлені статтею 265 Кодексу Законів про працю України і постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. №509, якою затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі Порядок №509).

Відповідно до статті 265 КЗПП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Згідно із пунктами 4 8 Порядку №509 справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

У разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п'ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Аналізуючи ці правові норми у сукупності із установленими обставинами справи, суд вважає, що при прийнятті оскарженої постанови відповідач порушив положення Порядку №509, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.58 Конституції ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи зі змісту п.п.7, 8 цього Порядку №509, під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Таким чином, для вирішення питання про відповідальність особи на підставі ч.2 ст.265 КЗПП України, уповноважена посадова особа Держпраці та її територіальних органів повинна за загальним правилом встановити суть правопорушення, обставини його вчинення та докази, які це підтверджують. Така сукупність дій включає і установлення обставин, чи взагалі мало місце правопорушення.

Так, посадові особи відповідача склали акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 26.11.2018р. №ХС2758/1497/НП.

За змістом цього акту правопорушення полягало у ненаданні інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування. Опис правопорушення здійснений посадовими особами відповідача шляхом проставлення відмітки у відповідному полі акту, який складений за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017р. №1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2017р. за №1500/31368. Жодних відомостей про те, яким чином позивач перешкоджав діяльності інспектора праці, в тому числі і про підстави недопуску до проведення інспекційного відвідування та чи ґрунтувався такий недопуск на вимогах законодавства згаданий акт не містить.

Утім на підставі цього акту рішенням заступника начальника ГУ Держпраці у Херсонській області від 29.11.2018р. №ХС2758/1497/НП призначено розгляд справи про накладення штрафу за порушення ТОВ «Афіна Опт» законодавства про працю на 11:30 год. 11.12.2018р.

29.11.2018р. за №01-08/1/3078 складено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу, яке надіслано на адресу позивача 30.11.2018р. Докази отримання позивачем цих рішення та повідомлення відповідачем до суду не надані.

Таким чином, без присутності позивача та виходячи лише із акту про неможливість проведення інспекційного відвідування, постановою начальника ГУ Держпраці у Херсонській області ОСОБА_3 від 11.12.2018р. №ХС2758/1497/НП/СПТД-ФС до ТОВ «Афіна Опт» на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗПП України застосовано штраф у розмірі 372 300,00 грн. Тобто, відповідач вважав, що позивач вчинив правопорушення шляхом недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків, а так само створення перешкод у її проведенні, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Однак суд уже встановив правомірність дій позивача щодо недопуску посадових осіб відповідача до проведення інспекційного відвідування, виклавши вище відповідні висновки.

Тому з огляду на установлені обставини у сукупності із приписами законодавства, яке аналізувалось, суд приходить до протилежного висновку про відсутність у діях позивача ознак правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз.7 ч.2 ст.265 КЗПП України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Жодним з цих приписів та принципів оскаржуване рішення не відповідає.

Відтак оскаржувана постанова відповідача від 11.12.2018р. №ХС2758/1497/НП/СПТД-ФС є безпідставною і не ґрунтується на законі, а тому є протиправною.

На думку суду відповідач, приймаючи цю постанову та притягуючи позивача до відповідальності за правопорушення, якого не було в дійсності (за правомірні дії), порушив вимоги Конституції України (ст.ст.19, 58), КЗПП України, Порядків №295 та 509.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Наданими учасниками справи доказами спростовуються доводи відповідача про вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до відповідальності у вигляді штрафу.

За таких обставин адміністративний позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та, відповідно, доводів відповідача про незастосовність цього Закону до правовідносин з приводу здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, суд зазначає наступне.

Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

В цьому випадку слід наголосити, що Закон №877-V визначає основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а як слідує з тлумачення поняття принцип - це твердження, яке сприймається як головне, важливе, суттєве, неодмінне або, принаймні, бажане.

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Таким чином, перелік видів заходів державного нагляду (контролю), який наведений у цьому Законі, не є вичерпним і може здійснюватись, зокрема, й у формі інспекційних відвідувань.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з ч.5 вказаної вище статті Закону №877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в ч.5 ст.2 Закону №877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами звертатись до інших норм Закону №877-V.

Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення на цей час немає, а тому спеціальним законом, який регулює ці правовідносини є Закон №877-V незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.

Такі самі висновки зробив і Верховний Суд у постановах від 31.01.2019р. у справі №809/799/17 та від 22.03.2018р. у справі №697/2073/17.

Таким чином це не спростовує юридичної сили Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017р. №295 та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509, оскільки вони мають аналогічні норми права.

При цьому суд вважає за недоцільне застосовувати до спірних правовідносин положення Закону №877-V, оскільки відповідно до конкретних обставин спору він має виключно субсидіарне значення, позаяк питання допуску інспекторів праці до інспекційного відвідування та його тривалості регулюються в першу чергу Порядком №295 відповідно до ч.4 ст.2 Закону №877-V.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 3723,00 грн. згідно квитанції №6 від 25.01.2019р. Оскільки позов повністю задоволено, то позивачу належить відшкодувати сплачений судовий збір в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 132-143, 241-246, 250, 251, 255, 257-262 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АФІНА-ОПТ" (73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. Некрасова, 2, код ЄДРПОУ 3754539) до Головного управління Держпраці у Херсонській області (73026, Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспільська, 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування штрафу - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області від 11 грудня 2018 року №ХС2758/1497/НП/СПТД-ФС про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "АФІНА-ОПТ" штрафу в розмірі 372300,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Херсонській області (73026, Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспільська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АФІНА-ОПТ" (73000, Херсонська область, м. Херсон, вул. Некрасова, 2, код ЄДРПОУ 3754539) судові витрати в розмірі 3723,00 (три тисячі сімсот двадцять три) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 березня 2019 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 112040100