Справа № 461/980/19
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/980/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.

за участю секретаря Іваника Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, інспектора з паркування Управління безпеки міста ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора з паркування Управління безпеки міста Львова ОСОБА_2 серії ЛВ №1675 від 16.01.2019 року про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16.01.2019 р. інспектором з паркування Управління безпеки міста Львова ОСОБА_2 складено постанову серії ЛВ №1675 від 16.01.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 гривень. Дану постанову вважає незаконною, а факти, що викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам справи. Ваажає, що інспектором з паркування порушено процедуру розгляду справи та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП, чим порушено її конституційні права, зокрема право на участь у процесі прийняття рішення.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримує, просить його задоволити.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи вимоги ч. 3 п. 2 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що 16.01.2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львова ОСОБА_2 складено постанову серії ЛВ №1675, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 гривень.

Згідно постанови ЛВ №1675 від 16.01.2019 року, 16.01.2019 року по вул. Театральна, 7 у м. Львові о 11 год. 39 хв. водій транспортного засобу марки «Peugeot 208 », д.н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4в і п.33.3.34 ПДР України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться у пішохідній зоні центральної частини міста Львова.

Позивач на праві власності володіє автомобілем НОМЕР_2, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Рішенням Львівської міської ради №1287 від 03.12.2018 року затверджено Положення про порядок вїзду транспортних засобів у пішохідну зону центральної частини м. Львова, обмеженої пр. Свободи, пл. Торговою, пл. Данила Галицького, вул. Підвальною, вул. Валовою, пл. А.Міцкевича. Дія Положення поширюється на всі транспортні засоби, які перетинають межі пішохідної зони, крім двоколісних велосипедів. Права та обовязки водіїв різняться залежно від категорії транспортних засобів.

Позивач є водієм транспортного засобу категорії «В». Згідно п.2.3 Положення до категорії В належать такі транспортні засоби: автотранспорт мешканців, які проживають та зареєстровані на території пішохідної зони.

Вїзд у пішохідну зону та виїзд з неї позивач здійснює через вул. Памви Беринди (зі сторони просп. Свободи), на підставі перепустки на право вїзду у пішохідну зону. Копія перепустки №343 знаходиться в матеріалах справи і свідчить про право позивачки на вїзд та паркування у пішохідній зоні №1 центральної частини м. Львова.

Відповідно до п.3.3. Положення, стоянка та паркування автотранспорту на території пішохідної зони центральної частини м. Львова забороняється, крім спеціально відведених для цього місць, вказаних у додатку 1 до цього Положення.

У Додатку №1 до Положення визначені спеціально відведені місця для паркування автомобілів мешканців пішохідної зони. З цієї схеми видно, що паркування автомобіля вздовж вулиці Театральна, 7 є правомірним, відповідає встановленому муніципальною владою порядку.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що 16.01.2019 року позивачкою правомірно припарковано автомобіль по вулиці Театральна, 7 у м. Львові у зоні паркування №1.

Законом України від 27.09.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», уповноважено розглядати справи про порушення правил дорожнього руху інспекторів з паркування.

Так, відділ інспекторів з паркування є структурним підрозділом Управління безпеки міста Львівської міської ради, підзвітний і підконтрольний міській раді, виконавчому комітету міської ради, Львівському міському голові і підпорядкований заступнику міського голови з питань житлово-комунального господарства.

Цим же законом ч. 2 ст. 268 КУпАП доповнено реченням такого змісту: "Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу".

Відповідно до ч. 5 ст. 279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що з метою повного і всебічного зясування обставин справи та забезпечення права особи на участь у процесі прийняття рішення, що стосується її прав та обовязків, в інспектора з паркування була можливість повідомити позивачку про розгляд адміністративної справи, так як на перепустці вказаний номер її мобільного телефону як власника даного транспортного засобу. Натомість, інспектор виніс оскаржувану постанову всупереч вимогам закону, не вживши заходів щодо сприяння участі особи при прийнятті остаточного рішення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція.

Відповідно до принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на звинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

У судове засідання представник відповідача та відповідач не зявилися, крім того не представили суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надали суду документів, фото чи відеозаписів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Згідно ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не подано жодного доказу, який оцінювався інспектором при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, як і не надано доказів того, що позивачкою порушено вимоги п.8.4в і п.33.3.34 ПДР України.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, не доведена, рішення інспектором прийняте без дослідження усіх обставин справи та без урахування пояснень позивача, відповідно постанова серії ЛВ №1675 від 16.01.2019року підлягає скасуванню.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено відсутність складу вищенаведеного адміністративного правопорушення в діях позивача, суд приходить до висновку, що зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю.

Згідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради ОСОБА_2 серії ЛВ №1675 від 16.01.2019 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 гривень, а провадження по справі закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.