Справа № 824/983/18-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/983/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

13 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Іванюка О.О.,

представника відповідача: Чумак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року (повний текст якого складено в м. Чернівці 23 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід» (ТОВ «Сітка Захід») звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (ГУ ДФС у Чернівецькій області) про визнання протиправним та скасування рішення № від 22 вересня 2018 року в частині застосування до позивача штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 2458,02 грн.

13 листопада 2018 року Чернівецький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що ТОВ «Сітка Захід» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з 16.06.2018 року змінило юридичну адресу з вул. Некрасова, 5А, м. Сторожинець, Сторожинецького району Чернівецької області на вул. Капеланську, 2, м. Чернівці та 18.06.2018 року переведено на облік до Чернівецької ОДПІ (за основним місцезнаходженням) як платника податків з наступного року та платника єдиного внеску з моменту переведення.

Тобто, починаючи з липня 2018 року позивач зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за новим місцезнаходженням до Головного управлінням ДФС у Чернівецькій області.

Так, ТОВ «Сітка Захід» подано до податкового органу звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації застрахованих осіб) та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів згідно яких задекларовано до сплати єдиного внеску за червень 2018 р. в сумі 15619,28 грн, за липень 2018 р. в сумі 17160,93 грн, за серпень 2018 р. в сумі 15350,32 грн.

Відповідно до платіжних доручень №101, №102 від 05.07.2018 року, №64, №66 від 21.06.2018 року позивачем перераховано на рахунок Сторожинецького відділення ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області №2410 єдиного соціального внеску на загальну суму 15563,30 грн.

Також, відповідно до платіжних доручень №137, №136 від 20.07.2018 року, №170, №171 від 02.08.2018 року позивачем перераховано на рахунок Сторожинецького відділення ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області №2410 єдиного соціального внеску на загальну суму 17164,95 грн.

При цьому, згідно з платіжними дорученнями №203, №204 від 20.08.2018 року, №231, №232 від 06.09.2018 року позивачем перераховано на рахунок Головного управління ДФС у Чернівецькій області №2412 єдиного соціального внеску на загальну суму 15354,34 грн.

Тобто, позивачем допущено у платіжних дорученнях №137, №136 від 20.07.2018 року, №170, №171 від 02.08.2018 року помилку в зазначенні розрахункового рахунку №2410 зазначивши орган доходів і зборів - Сторожинецьке відділення ОДПІ Головного управління ДФС у Чернівецькій області при сплаті єдиного внеску за липень 2018 року замість рахунок Головного управління ДФС у Чернівецькій області №2412.

За таких обставин, за ТОВ «Сітка Захід» утворилась заборгованість (недоплата) зі сплати єдиного внеску в сумі 17164,95 грн.

На підставі заяви позивача від 20.08.2018 року сплачені кошти єдиного соціального внеску у сумі 17164,95 грн. з рахунку №2410 були перераховані 19.09.2018 року на рахунок №2412, відкритий Головним управління ДФС у Чернівецькій області для зарахування коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Проте, 22 вересня 2018 року ГУ ДФС у Чернівецькій області прийнято рішення №, яким до ТОВ «Сітка Захід» застосовано штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 2458,02 грн. та нараховано пеню в сумі 76,79 грн.

Згідно платіжного доручення №303 від 08 жовтня 2018 року позивачем добровільно сплачено нараховану податковим органом пеню в сумі 76,79 грн.

Не погоджуючись з рішенням в частині застосованих штрафних санкцій позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин що мають значення для його прийняття.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464 (Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування

Згідно з п.1 та п.4 ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (п. 8 ст. 9 Закону №2464).

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464 орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, п. 38.2 ст. 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку. При цьому зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ст. 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки та збори (обов'язкові платежі) рахуються зачисленими в дохід Державного бюджету з дня їх зарахування на єдиний казначейський рахунок.

При цьому, поняття єдиний казначейський рахунок закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затверджений Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року №122 (Положення №122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Відповідно до п. 2.1 Положення №122 визначено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Згідно з п.п. 2.2 та 2.3 Положення №122 всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), не залежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податку на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що допущені позивачем помилки при оформленні реквізитів платіжних доручень і зарахування коштів на інший рахунок, які після їх виявлення та на підставі заяви позивача були перераховані на відповідний рахунок не можуть бути підставою для застосування штрафу, адже позивач вчасно здійснив платіж зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за липень 2018 року, а кошти в розмірі 17164,95 грн. зараховані до Державного бюджету України у визначений законом строк.

Тобто, позивачем виконано обов'язок зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування своєчасно та у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду від 22 травня 2018 року справа №815/2405/16 та від 01 жовтня 2018 року справа №813/3782/17.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуване рішення в частині застосування до позивача штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 2458,02 грн. є неправомірними та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 березня 2019 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.