Справа № 813/1806/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/3735/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року (суддя Гавдик З.В., м. Львів, повний текст судового рішення складено 22 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 02.05.2018 звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Львівській області в особі Ліквідаційної комісії, яка полягає у не виплаті компенсації втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 по 05.05.2017 через невчасне подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області довідки для перерахунку пенсії; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті компенсації втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 по 29.04.2018; зобовязати Головне управління МВС України в Львівській області в особі Ліквідаційної комісії, нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 05.05.2017; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 29.04.2018. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати є протиправною, оскільки таке право передбачено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон №2050-III).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №813/1806/18 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті компенсації втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2017 по 29.04.2018. Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 29.04.2018. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що основною умовою для виплати громадянину компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та їх несвоєчасна виплата, тобто конкретна дія, а не виникнення права на таку дію. Зазначає, що в даному випадку, підставою для перерахунку та виплати пенсії позивачу стала постанова Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2017 року у справі №461/6266/17, яка виконана в частині допущення до негайного виконання рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії за один місяць у визначені строки. Водночас, нараховані та невиплачені суми пенсії позивача в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області не обліковуються, що свідчить про відсутність підстав для виплати компенсації втрати частини доходів.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини першої статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області несвоєчасно здійснено нарахування виплат ОСОБА_1 та виплата пенсії позивачу відбулася з порушенням встановленого строку, з огляду на що у останнього виникло право на отримання компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2017 року у справі №461/6266/17 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, треті особи Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними та зобовязання до вчинення дій. Визнано бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30.04.2017 №91-02027 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року протиправною. Зобовязано Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату його пенсії з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», від 18.11.2015 №947 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30.04.2017 №91-02027 про розмір грошового забезпечення. Постанова в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає до негайного виконання. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016. Перераховану суму пенсії у розмірі 5590,08 грн. за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 позивачу виплачено у квітні 2018 року. Виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 на даний час не проведена.

Позивач звернувся 19.03.2018 до Головного управління МВС України в Львівській області із заявою, в якій просив одночасно із перерахунком та виплатою Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області недоплаченої основної пенсії, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2016. Також, 19.03.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою в якій просив одночасно із перерахунком та виплатою недоплаченої основної пенсії, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.01.2016.

Головним управлінням МВС України в Львівській області 02.04.2018 на вищевказану заяву позивач надано відповідь про те, що довідка про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивача від 30.04.2017 №91/02027 скерована до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 05.05.2017 за вих.№123/31/05-2017.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Львівській області, яка полягає у не виплаті компенсації втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії через невчасне подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області довідки для перерахунку пенсії, наслідком чого має бути зобовязання нарахування і виплатити позивачу відповідної компенсації, а також вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті компенсації втрати частини доходу у звязку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії наслідком чого має бути зобовязання нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу.

Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо не нарахування і не виплати йому суми компенсації за несвоєчасну виплачену частину пенсії за період з 01.01.2016 по 29.04.2018 протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон №2050-III) та «Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до положень статей 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші

Згідно зі статтею 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 цього ж Закону визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);стипендії;заробітна плата (грошове забезпечення).

Пунктом 4 Порядку №159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу вищезазначених норм права, встановлено, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у пункті 3 Порядку №159, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців. Таким чином, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач просить нарахувати компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом №2050-ІІІ, за порушення строків виплати яких сплачується компенсація.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що вказана у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 487/6923/16-а.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності та зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2016 по 29.04.2018 відповідно до Закону №2050-ІІІ та Постанови №159.

При вирішенні спору суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача являються підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає частковому скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 15 березня 2019 року.