Справа № 120/721/19-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

20 березня 2019 р. Справа № 120/721/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Ухвалою від 06.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви, окрім іншого, шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали, 16.03.2019 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви до якої також долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи заявлене клопотання представник позивача зазначає, що позивач оскаржує податкову вимогу, яка є іншим рішенням контролюючого органу, а тому строк на її оскарження, в силу п.п. 56.18 ст. 56 ПК України, становить 1095 днів. Також зазначив, що позивач не є платником єдиного внеску, адже протягом 2017-2018 років не здійснював підприємницьку діяльність, а тому на нього не поширюються положення ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Крім того, вказав, що посилання в ухвалі від 06.03.2019 року на висновки Верховного Суду по справі №802/983/18-а від 31.01.2019 року, є безпідставними, адже позивачем в межах справи №802/983/18-а є юридична особа-роботодавець, на яку однозначно поширюються вимоги ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в тому числі й щодо 10-денного строку звернення до суду для оскарження вимоги. Також зазначив про дискримінаційність положень законодавства щодо строків стягнення та оскарження відносно позивача.

Ознайомившись із мотивами, наведеними представником позивача у клопотанні про поновлення строків звернення до суду, приходжу до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області №Ф-8164-17 від 12.12.2018 року.

При цьому, заявляючи клопотання про поновлення строку звернення до суду, представник позивача не заперечує того факту, що про існування оскаржуваної вимоги позивач дізнався в січні 2019 року під час візиту до податкової інспекції та 25.01.2019 року в повному обсязі сплатив недоїмку, визначену у податковій вимозі №Ф-8164-17 від 12.12.2018 року, про що особисто зазначає у позовній заяві.

В той же час, обґрунтовуючи заявлене клопотання зазначає, що на позивача не поширюються положення ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", адже він не здійснював підприємницької діяльності, а тому строк на оскарження податкової вимоги №Ф-8164-17 від 12.12.2018 року, в силу п.п. 56.18 ст. 56 ПК України, становить 1095 днів.

Надаючи оцінку даним твердженням представника позивача, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Так, п. 1.3 ст. 1 ПК України визначено, що цей кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення Податкового Кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

З огляду на викладене, посилання представника позивача на положення п. п. 56.18 ст. 56 ПК України, як на підставу для поновлення строку звернення до суду, є необґрунтованими.

Крім того, відповідно до п. п. 3, 4 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Із наведеного слідує, що при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", строк звернення до адміністративного суду тривалістю 1095 днів не застосовується.

В той же час, положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження, на який законодавцем встановлено 10-денний строк.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31.01.2019 року по справі №802/983/18-а, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин, в силу положень ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

Крім того, положеннями п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В даному ж випадку, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 проведено лише 02.01.2019 року (номер запису 3036811), тобто уже після винесення відповідачем оскаржуваної вимоги, а тому твердження представника позивача про те, що на позивача не поширюються положення Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", є необґрунтованими.

Що ж до посилань представника позивача на те, що висновки Верховного Суду по справі №802/983/18-а не можуть бути застосованими до даних правовідносин, оскільки позивачем у справі №802/983/18-а є юридична особа-роботодавець, то вважаю за необхідне зазначити, що положення ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не розмежовують строк на оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в залежності від того хто є платником такого внеску, чи то юридична особа, чи то фізична особа-підприємець.

Крім того, варто звернути увагу на те, що встановлення строків звернення до суду законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України та іншими законами процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем доказів поважності причин, які б об'єктивно перешкоджали звернутися до суду з даним позовом у строк, встановлений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не надано.

Таким чином, враховуючи те, що про існування оскаржуваної вимоги позивач був обізнаний ще в січні 2019 року, а до суду адміністративний позов подано лише 01.03.2019 року, приходжу до висновку, що позивачем пропущено 10-денний строк звернення до суду, визначений Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

При цьому, слід також враховувати, що 10-денний строк звернення до суду пропущений позивачем навіть у випадку, якщо його відлік розпочати з дня сплати ним недоїмки з єдиного внеску, визначеної у оскаржуваній вимозі №Ф-8164-17 від 12.12.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Таким чином, враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущено 10-денний строк звернення до суду, а у клопотанні про поновлення строку звернення представником позивача не наведено жодних обставин на підтвердження поважності причин його пропуску, приходжу до висновку про наявність підстав повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись 122, 123, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна