Справа № 591/1318/16-а
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1318/16-а
Провадження № 6-а/591/8/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Майбороди А.О.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 591/1318/16-а за позовом ОСОБА_3 до Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, Сумської міської ради, ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

23 липня 2018 року ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради звернулося до Зарічного районного суду м. Суми з вказаною заявою та свої вимоги мотивує тим, що 27 січня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми прийнято постанову по справі №591/1318/16-а за позовом ОСОБА_3 до департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, Сумської міської ради, управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, третя особа: ОСОБА_4, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, яким було задоволено позовні вимоги: зобовязано ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради розглянути проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по вул. Окружна в м. Суми Тарасенко ОСОБА_5, розроблений ФОП ОСОБА_6 на підставі рішення Сумської міської ради від 29 квітня 2010 року № 3656-МР «Про затвердження матеріалів вибору та надання згоди (дозволу) на розроблення проектів землеустрою щодо відведення громадянам у власність земельних ділянок по вул. Окружна», та надати висновок про його погодження або про відмову в такому погодженні протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту набрання законної сили постановою суду.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення місцевого суду набрало законної сили 14 березня 2017 року.

Тож ОСОБА_2 повинно було розглянути проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по вул. Окружна в м. Суми ОСОБА_3 розроблений ФОП ОСОБА_6 та надати висновок про погодження або відмову в такому погодженні в строк до 28 березня 2018 року включно.

14 березня 2017 року до ОСОБА_2 надійшла заява від ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2017 року по справі №591/1318/16-а.

17 березня 2017 року ОСОБА_2 було підготовлено та направлено на адресу заявників лист за №36/08.01.01-10 щодо виконання вказаного рішення Зарічного районного суду м. Суми, яким було відмовлено у погодженні зазначеного вище проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Таким чином постанова Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2017 року по справі №591/1318/16-а була добровільно виконана в строк, передбачений резолютивною частиною рішення.

02 січня 2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа №591/1318/16-а, виданого Зарічним районним судом м. Суми від 14 березня 2017 року.

12 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулось до Зарічного районного суду м. Суми з заявою про визнання виконавчого листа №591/1318/16-а таким, що не підлягає виконанню.

23 січня 2018 року Зарічним районним судом м. Суми винесено ухвалу по справі №591/1318/16-а, якою зокрема було визнано виконавчий лист №591/1318/16-а таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вказаної ухвали суду, 25 січня 2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на виконання виконавчого листа №591/1318/16-а, виданого Зарічним районним судом м. Суми від 14 березня 2017 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2018 року по справі №591/1318/16-а вказану ухвалу місцевого суду було скасовано та надано рекомендації щодо змісту такого висновку до проекту землеустрою.

На підставі рішення апеляційного суду, заяви стягувача від 23 квітня 2018 року, 25 квітня 2018 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження на виконання виконавчого листа №591/1318/16-а, виданого Зарічним районним судом м. Суми від 14 березня 2017 року.

На виконання постанови Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2017 року по справі №591/1318/16-а з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2018 року по справі №591/1318/16-а, ОСОБА_2 було надано висновок по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель в споруд (присадибна ділянка) від 20 березня 2018 року № 263/08.01-22. ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року №57/08.01-24 даний висновок було направлено стягувачу. Тому вважають, що рішення з виконавчим документом добровільно виконане в повному обсязі до звернення стягувача та винесення постанови державного виконавця.

Незважаючи на зазначене, 30 травня 3018 року до ОСОБА_2 надійшла вимога ОСОБА_2 ДВС Головного ТУЮ у Сумській області від 24 травня 2018 рок №02.1-13/4234 про виконання постанови про відновлення виконавчого провадження від 25 квітня 2018 року. У відповідь ОСОБА_2 листом від 04 червня 2018 року №17/08.01-21 повідомило ОСОБА_2 ДВС Головного ТУЮ у Сумській області про вищевикладені обставини та просило винести постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №591/1318/16-а. Однак, 7 липня 2018 року ОСОБА_2 отримало постанову про накладення штрафу від 16 липня 2018 року за невиконання рішення суду, яку було видано на підставі листа ОСОБА_2 від 04 червня 2018 року №17/08.01-21 та заяви стягувача від 04 липня 2018 року.

Посилаючись за зазначені обставини, просить суд визнати виконавчий лист №591/1318/16-а, виданий Зарічним районним судом м. Суми таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 липня 2018 року прийнято до провадження зазначену заяву, призначено до розгляду на 11 вересня 2018 року о 16 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 серпня 2018 року виправлено описку в ухвалі суду від 30 липня 2018 року.

14 серпня 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, Сумської міської ради, управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, третя особа: ОСОБА_4, про визнання виконавчого листа №591/1318/16-а, виданого Зарічним районним судом м. Суми 14 березня 2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року виправлено описку в ухвалі суду від 30 липня 2018 року.

23 листопада 2018 року, після повернення справи з Харківського апеляційного адміністративного суду, справа призначена до розгляду на 18 січня 2019 року о 14 год. 00 хв.

18 січня 2019 року за клопотанням третьої особи та представника позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні оголошено перерву до 25 січня 2019 року.

22 січня 2019 року від ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшла заява про відвід судді Сидоренко А.П.

23 січня 2019 року від ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшла заява, в якій просять суд залучити в якості співвідповідача розробника проекту ОСОБА_6; залучити експерта для проведення експертизи; викликати для надання свідчень з приводу корегування зазначеного проекту його розробника ОСОБА_6 та замовника ОСОБА_7; встановити судовий нагляд; розглянути питання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб у цій справі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2019 року зупинено провадження у справі, передано заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відвід судді Сидоренко А.П. в канцелярію для визначення судді у порядку, встановленому ч.4 ст. 40 КАС України.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відвід судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2019 року поновлено провадження у справі за заявою ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, призначено справу до розгляду на 15 березня 2019 року.

В судове засідання зявився представник заявника ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради, який підтримав заяву та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Від позивача ОСОБА_3 надійшла заява, в якій просить розгляд справи відкласти у звязку з відсутністю адвоката, призначеного Центром надання вторинної правової допомоги, у задоволенні якого судом відмовлено.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає задоволенню зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, однією з підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є подання стягувачем виконавчого листа до примусового виконання після добровільного виконання зобов'язань боржником або іншою особою за судовим рішенням.

Тому, задовольняючи заяву та визнаючи виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, суд повинен переконатися в тому, що рішення суду першої інстанції, на виконання якого виданий виконавчий лист, повністю добровільно виконано боржником до моменту відкриття виконавчого провадження у вказаній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Зарічного районного суду від 27 січня 2017 року, яка набрала законної сили 14 березня 2017 року, ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради зобовязано розглянути проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по вул. Окружна в м. Суми ОСОБА_3, розроблений ФОП ОСОБА_6, на підставі рішення Сумської міської ради від 29 квітня 2010 року №3656 та надати висновок про його погодження чи про відмову в такому погоджені протягом десяти робочих днів з моменту набрання законної сили рішення суду ( т. І а.с.144-149).

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради зобовязано було в строк до 28 березня 2017 року виконати постанову суду: надати висновок про його погодження чи про відмову в такому погоджені.

Відповідно до ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано обєкт будівництва або планується розташування такого обєкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Згідно з ч. 6 ст. 186-1 цього Кодексу підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 8 статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Із системного аналізу вказаних вище нормативно-правових приписів вбачається, що чинним законодавством не передбачено форму (бланку) висновку про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але чітко встановлено вимоги до змісту цього висновку, зокрема, відмовляючи у погодженні проекту землеустрою, у висновку мають бути вказані лише недоліки проекту землеустрою та надано розумний строк для усунення таких недоліків.

Як вбачається з наданих доказів, 20 березня 2018 року ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради надано висновок по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) № 263/08.01-22, згідно якого за підсумковою оцінкою проекту землеустрою проект землеустрою не погоджується у звязку з не відповідністю чинній містобудівній документації законодавству, а також через наявність технічних помилок, як потребують виправлення(т. ІІ а.с. 53-54).

Разом із тим, вказаний висновок не відповідає вимогам, встановленим ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України, оскільки не містить зазначення строку для усунення таких недоліків, а отже таким чином наявні перешкоди для реалізації позивачем права на їх усунення.

При цьому за ч. 8 ст. 186-1 ЗК України передбачено можливість відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку.

Оскільки позивачу не було надано право усунути недоліки проекту землеустрою, висновок ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року № 263/08.01-22 не відповідає вимогам ч. 8 ст. 186-1 ЗК України.

Під час судового розгляду представником ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради надано копію висновку по проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) від 21 серпня 2018 року № 847/01.01-22 (далі висновок від 21 серпня 2018 року) (т. ІІ а.с. 123-124). За підсумковою оцінкою проекту землеустрою проект землеустрою не погоджується у звязку з не відповідністю чинній містобудівній документації, законодавству, а також через наявність технічних помилок, які потребують виправлення.

За вказаним висновком розумний строк для усунення вказаних недоліків становить 3 місяці.

07 грудня 2018 року від ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшла заява про продовження на три місяці терміну внесення необхідних змін до проекту землеустрою (т. ІІ а.с. 126).

Листом від 14 січня 2019 року за № 297/0801-10 на вказану заяву ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради надано відповідь, що станом на 11 січня 2019 року клопотання про продовження строку для усунення недоліків з боку розробника до управління не надходило, у звязку з чим управління не має підстав для продовження терміну внесення змін до проекту землеустрою (т. ІІ а.с. 127).

Як вбачається зі змісту ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. документації із землеустрою або містобудівній документації.

Зі змісту висновку від 21 серпня 2018 року вбачається, що він містить зауваження, зокрема про те, що частина земельних ділянок знаходиться в зоні зелених насаджень загального користування, проте не конкретизовано яких саме. Також зауваження містять неконкретні відомості щодо невідповідності документації, оскільки мається посилання на інші умови, викладені у документі ОСОБА_2 Держкомзему у м. Суми від 23 червня 2010 №1058/01-13.

Таким чином норма ч. 8 ст. 186-1 ЗК України щодо надання вичерпного переліку недоліків проекту землеустрою не дотримано.

При цьому не враховано висновок, який міститься в постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2018 року про те, що надання відповідачем позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою та, власне, розроблення цього проекту, призвело до того, що позивач мав законні правомірні очікування отримати в подальшому земельну ділянку у власність.

Необхідність дотримання і забезпечення принципу правомірних (законних) очікувань підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (далі Конвенція) велика увага акцентується на дотриманні державою принципу "правомірних або законних очікувань" та захисту прав людини через призму цього принципу.

Зокрема, у справах "ОСОБА_6 Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" та "Федоренко проти України" ЄСПЛ констатував, що відповідно до працездатного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., PressosCompaniaNaviera S.A. v Belium, Рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31) (пункт 21 Рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України").

Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною права власності. Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мав всі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей. Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ встановив, що наявність "правомірних (законних) очікувань" є передумовою для відповідного захисту, у свою чергу, умовою наявності "правомірних очікувань" у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Іншими словами, "правомірні (законні) очікування" - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особу прямо не виключено з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідачем порушено правомірні очікування позивача та не виконано в повному обсязі постанову Зарічного районного суду від 27 січня 2017 року по справі № 591/1318/16-а, оскільки наданий на виконання цього судового рішення висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідає приписам ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України.

За вказаних обставин наявні підстави для відмови у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 248, 256, 374 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 591/1318/16-а за позовом ОСОБА_3 до Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, Сумської міської ради, ОСОБА_2 архітектури та містобудування Сумської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про зобовязання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повне судове рішення виготовлене 19 березня 2019 року.

Суддя А.П.Сидоренко