Справа № 0940/2281/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/1366/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника відповідача Юрчука Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порто Франко Груп» на ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року (прийняту у м. Івано-Франківську суддею Грицюком П.П.; складену у повному обсязі 18 грудня 2018 року) про повернення позовної заяви в адміністративній справі №0940/2281/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порто Франко Груп» до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порто Франко Груп» (далі - ТОВ «Порто Франко Груп», Товариство) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило:

- визнати протиправним і скасувати рішення комісії контролюючого органу регіонального рівня - Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДФС в Івано-Франківській області), яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), від 29.05.2018:

за № 731402/40500707 про відмову у реєстрації податкової накладної № 117 від 27.09.2017 в ЄРПН,

за № 731242/40500707 про відмову у реєстрації податкової накладної № 48 від 12.10.2017 в ЄРПН,

за № 730846/40500707 про відмову у реєстрації податкової накладної № 70 від 12.10.2017 в ЄРПН (пункт 2 позовної заяви);

- визнати протиправними і скасувати рішення Комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 15.06.2018 за №№11914/40500707/2, 11917/40500707/2, 11912/40500707/2(пункт 3 позовної заяви);

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні за № 117 від 27.09.2017, за № 48 від 12.10.2017 та за № 70 від 17.10.2017 в ЄРПН, днем їх подання (пункт 4 позовної заяви).

Ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду і доказів поважності причин його пропуску та документа про сплату судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», в сумі 10 572 грн.

14.12.2018 на адресу суду, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Щодо строків звернення до суду вказано, що строк звернення до суду із цим позовом відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 та статті 102 Податкового кодексу України (далі - ПК України) становить 1095 днів із дня отримання рішення контролюючого органу, незалежно від застосування процедури адміністративного оскарження такого рішення.

Щодо сплати судового збору вказано, що предметом цього позову є рішення комісії контролюючого органу ДФС України регіонального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, яке є актом індивідуальної дії і стосується позивача; інші позовні вимоги є наслідками протиправності акта, тобто ці вимоги є однією вимогою, а тому він повинен платити судовий збір як за три позовні вимоги немайнового характеру лише щодо кожної податкової накладної.

Ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року позовну заяву ТОВ «Порто Франко Груп» з усіма доданими до неї матеріалами було повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з тим, що позивач не усунув недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі судді від 4 грудня 2018 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржило ТОВ «Порто Франко Груп», яке вважає, що ця ухвала прийнята за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; за неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права. Тому просило скасувати ухвалу суду першої інстанції, а матеріали за позовною заявою Товариства направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж обставинами, що й заяву про усунення недоліків позовної заяви.

У судовому засіданні представник відповідача, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обгрунтованою, просив апеляційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Відповідно пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повертаючи позовну заяву ТОВ «Порто Франко Груп», суддя суду першої інстанції покликався на те, що Товариство не усунуло недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі судді від 4 грудня 2018 року.

Зокрема, суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги викладені в пунктах 2 та 4 поданого позову, а саме: про визнання протиправними, скасування рішень про відмову в реєстрації, та зобов'язання зареєструвати в ЄРПН 3-х податкових накладних за № 117 від 27.09.2017, № 48 від 12.10.2017 та за № 70 від 17.10.2017 є похідними.

Проте, вимоги зазначені в пункті 3 щодо скасування 3-х рішень Комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 15.06.2018 за №№ 11914/40500707/2, 11917/40500707/2, 11912/40500707/2 є самостійними.

Самостійність цих вимог виходить із того, що вони не є похідними від позовних вимог до ГУ ДФС в Івано-Франківській області, оскільки звернення до Комісії з питань розгляду скарг ДФС України є правом позивача, а не його обов'язком. Позивач скористався таким правом, тому у нього виникли окремі правовідносини з іншим суб'єктом владних повноважень. Тобто, позивачем заявлено 6 позовних вимог немайнового характеру, а судовий збір сплачений тільки за 3 позовні вимоги.

Абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Проте, позивач не усунув недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі судді від 04 грудня 2018 року, оскільки не подав документа про сплату судового збору за 3 позовні вимоги у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», в сумі 5286 грн.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком судді суду першої інстанції в тому, що позивачем при зверненні до адміністративного суду судовий збір було сплачено не у повному обсязі, а надалі не було виконано вимоги ухвали судді від 04 грудня 2018 року про залишення позовної заяви без руху.

Визначаючись із висновком про те, що позовну заяву подано позивачем із пропущенням строків звернення до суду, суд першої інстанції покликався на те, що частиною четвертою статті 122 КАС України встановлено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

А строк давності тривалістю 1095 днів застосовується у випадку оскарження фізичними чи юридичними особами рішень контролюючого органу щодо нарахувань виключно грошових зобов'язань.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Отже, Кодекс передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частиною четвертою статті 122 КАС України.

Такою нормою є пункт 56.18 статті 56 ПК України, відповідно до якого з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПК України встановлено строк давності тривалістю 1095 днів.

За таких обставин строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

У той же час, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження, відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Тобто, вказаний пункт регулює ті самі правовідносини, що й пункт 56.18 цієї ж статті. Таким чином, два зазначені приписи ПК України по-різному регулюють ті самі правовідносини і при цьому суперечать один одному.

При цьому, необхідно керуватися пунктом 56.21 статті 56 ПК України, яким встановлено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до наведеного,необхідно застосовувати пункт 56.18 статті 56 ПК України, який передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів), ніж пункт 56.19 цієї ж статті (один місяць).

Тобто, строк звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, як це передбачено пунктом 56.18 статті 56 ПК України.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема у постанові від 14 лютого 2019 року у справі №813/4921/17.

Тобто, строк для звернення Товариства до адміністративного суду із цим позовом станом на 29 листопада 2018 року не минув.

Проте, оскільки вимоги ухвали судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2018 року про залишення без руху позовної заяви Товариства у частині сплати судового збору виконані не були, то така правомірно була повернута позивачу на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи те, що суддя суду першої інстанції загалом правильно вирішив питання про повернення позовної заяви через неусунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у частині сплати судового збору, проте не надав належної оцінки зазначеним вище обставинам щодо строків звернення до суду із цим позовом, оскаржувану ухвалу необхідно змінити, виключивши із мотивувальної частини цієї ухвали покликання на пропущення Товариством строку звернення до адміністративного суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порто Франко Груп» задовольнити частково.

Ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 0940/2281/18 змінити в частині мотивів повернення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Порто Франко Груп», відповідно до мотивувальної частини постанови апеляційного суду.

У решті ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 18 березня 2019 року.