Справа № 240/5581/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5581/18

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

06 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Захарченка В.П.,

представника відповідача: Сладь Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юніверсал» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Юніверсал» (ТОВ «Агро-Юніверсал») звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (УДВС ГТУЮ у Житомирській області) про визнання протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області Сладь Т.П. у виконавчому провадженні №55653031 щодо стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 137757,77 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 17 грудня 2018 року в адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням господарського суду Житомирської області від 29 серпня 2017 року стягнуто з ТОВ "Агро - Юніверсал" на користь товариства з обмеженою відповідальністю - підприємства "Авіс" 21402,65 грн. пені; 22699,22 грн. 3% річних; 202252,34 грн. інфляційних; 456000,00 грн. штрафу за не поставку соняшника до 01.01.2017 року; 456000,00 грн. штрафу за непоставку соняшника до 01.05.2017 року; 150396,96 грн. штрафу за безпідставне використання посівного матеріалу; 59704,52 грн. судового збору; 9122,02 грн. витрат на оплату послуг адвоката. На підставі вказаного рішення 18 грудня 2017 року видано наказ.

30 січня 2018 року головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області Михальовою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей та стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 137757,77 грн.

02 лютого 2018 року начальником Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області прийнято постанову, якою зобов'язано: державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області передати, а державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Житомирській області прийняти вказане вище виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа про стягнення коштів з ТОВ «Агро-Юніверсал» та здійснити прийом-передачу матеріалів виконавчих проваджень.

Так, 06 лютого 2018 року відділом примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у Житомирській області вчинено наступні дії:

-винесено постанову про прийняття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду №906/515/17 від 18.12.2017 року і копію даної постанови направлено сторонам;

- повторно направлено на адресу ТОВ "Агро-Юніверсал" для виконання постанову від 30.01.2018 року про відкриття виконавчого провадження;

- винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, а саме 1515335,48 грн.

Начальником відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області 07 лютого 2018 року прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно боржника - ТОВ "Агро-Юніверса" в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, а саме 1515335,48 грн.

Державним виконавцем здійснено витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо боржника та отримано відповідь від Державної фіскальної служби України на запит №35913776 щодо відкритих рахунків ТОВ "Агро-Юніверсал" у фінансових установах.

Також, державним виконавцем здійснено запит до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Головного управління Держпродспоживслужби у Житомирській області щодо отримання інформації про наявність будь-якого майна, що зареєстровано за ТОВ "Агро-Юніверсал".

12 лютого 2018 року відповідачем отримано відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про те, що земельні ділянки на території Житомирської області за ТОВ "Агро-Юніверсал " не зареєстровані та відповідь від АТ "ОТП Банк" в м. Житомир про недостатність коштів на рахунках боржника для виконання постанови про арешт коштів від 06.02.2018 року та про блокування рахунків боржника для подальшого накопичення коштів для виконання постанови про арешт коштів.

Так, 19 лютого 2018 року державним виконавцем направлено стягувачу - ТОВ підприємство «Авіс» вимогу про необхідність підтвердити або спростувати інформацію щодо сплати боргу боржником відповідно до рішення суду.

Цього ж дня до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області від стягувача - ТОВ підприємство «Авіс» надійшла заява про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, припинення виконавчого провадження та повернення авансового внеску, яка залишена без розгляду з тих підстав, що представник який підписав заяву, не наділений відповідними повноваженнями.

20 лютого 2018 року відповідачем сформовано платіжну вимогу №6 про стягнення з ТОВ "Агро-Юніверсал" 1515335,48 грн. та подано вимогу до АТ "ОТП Банк" та ПАТ КБ "Приватбанк" про рух коштів та операцій за рахунками, які належать боржнику.

У результаті чого, 21 лютого 2018 року з розрахункового рахунку 4332 ТОВ "Агро-Юніверсал", відкритого в АТ "ОТП Банк", за платіжною вимогою №6 від 20.02.2018 списано кошти в сумі 147178,63 грн. на рахунок з обліку депозитних сум ГТУЮ у Житомирській області.

За таких обставин, державним виконавцем 21 лютого 2018 року винесено постанову про зняття арешту з коштів, які знаходяться на рахунках боржника, відкритих у ПАТ "КБ "Приватбанк" та АТ "ОТП Банк".

22 лютого 2018 року державним виконавцем винесено розпорядження №55653031, згідно якого кошти в сумі 147178,63 грн., які надійшли 21.02.2018 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 906/515/17, виданого 18.12.2017, вирішено перерахувати на р/р № 0002 в ГУДКСУ у Житомирській області в сумі 137757,77 грн. як виконавчий збір.

У подальшому, 26 лютого 2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, п. 2 даної постанови вирішено припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що боржник добровільно виконав рішення суду, а дії, які вчинялись відповідачем у виконавчому провадженні (арешт майна, арешт коштів, здійснення запитів) по своїй суті не є підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки такі дії не призвели до фактичного виконання наказу №906/515/17 від 18.12.2017 року, що виключає підстави для стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. 5 Закону №1404).

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404 визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ст. 42 Закону №1404 кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом.

При цьому, пунктами 1-6 ч. 5 ст. 27 Закону №1404 встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, ч. 9 ст. 27 Закону №1404 визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної норми суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404I встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем.

Разом з тим, ця стаття передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч. 9 ст. 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на викладене вище, ч. 3 ст. 40 Закону №1404 є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеного закону - не можуть застосовуватися.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, суд апеляційної інстанції робить висновок, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах №816/823/17 від 22.02.2018 року та №808/3791/16 від 30.05.2018 року.

Таким чином, факт початку процедури примусового виконання рішення - відкриття виконавчого провадження, встановлення строку для добровільного виконання рішення тощо, є достатньою підставою для подальшого стягнення з боржника виконавчого збору.

Тобто, виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов'язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент відкриття виконавчого провадження позивачем у добровільному порядку рішення не було виконано, а відтак державним виконавцем вчинялись ряд дій для примусового його виконання, що в свою чергу свідчить про правомірність стягнення з позивача виконавчого збору.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що в матеріалах справи міститься постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі №0640/3863/18, якою задоволено апеляційну скаргу УДВС ГТУЮ у Житомирській області, скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агро-Юніверсал» до УДВС ГТУЮ у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність щодо неповернення 137757,77 грн. незаконно стягнутого виконавчого збору та зобов'язання повернути виконавчий збір.

Так, предметом розгляду у вказаній справи також були правомірність дій УДВС ГТУЮ у Житомирській області щодо стягнення з ТОВ «Агро-Юніверсал» виконавчого збору в сумі 137757,77 грн. за результатами виконання наказу №55653031 від 18 грудня 2017 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юніверсал» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 березня 2019 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.