Справа № 2040/5725/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 р.Справа № 2040/5725/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - Лантушенко Г.В., Супрун І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 17.10.18 року по справі № 2040/5725/18

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4, позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області:

- від 04.06.2018 №-2026, яким визначена сума податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб за минулі податкові періоди: за 2015 р. на суму 34854,08 грн. та за 2016 р. на суму 43424,07 грн, всього на суму 78278,15 грн;

- від 04.06.2018 №-2026, яким визначена сума податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб за минулі податкові періоди: за 2015 р. на суму 61301,90 грн та за 2016 р. на суму 76374,92 грн, всього на суму 137676,82 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 по справі № 2040/5725/18 адміністративний позов ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Визнано незаконними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №-2026 від 04.06.2018 р. та №-2026 від 04.06.2018 р.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код 39599198) суму сплаченого судового збору у розмірі 2159,55 грн. (дві тисячі сто п'ятдесят дев'ять гривень 55 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 по справі № 2040/5725/18 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС у Харківській області позивачеві було донараховано грошове зобов'язання з орендної плати за 2015 та 2016 роки за земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які позивач використовує згідно з договорами оренди від 16.07.2001 та від 09.08.2002. Донарахування відбулося у зв'язку з тим, що згідно з додатковими угодами від 18.08.2014 до вказаних договорів було змінено площу об'єкта оренди - з 44,5302 га на 49,7 га та з 72,6342 га на 78,3204 га відповідно. Однак, Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області при винесенні податкових повідомлень-рішень від 28.05.2015 № 120-15 та 121-15, від 20.05.2016 № 4245-13 та № 4246-13, якими позивачеві раніше було визначено грошові зобов'язання з орендної плати за вказані земельні ділянки за 2015 та 2016 роки, не було враховано зміни площі орендованих земельних ділянок, а також того, що згідно з пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України мінімальний розмір орендної плати за землі сільськогосподарського призначення становить 3% (а не 1%, як було встановлено рішенням Різниківської сільської ради). З огляду на викладене, стверджує, що ГУ ДФС у Харківській області при донарахуванні позивачеві грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки сільськогосподарського призначення згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК України, з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 24.01.2018 у справі № 817/206/15, відповідно до якої розмір орендної плати не може бути меншим, ніж встановлений пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в останній, просили суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 по справі № 2040/5725/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями відповідач фактично потворно за минулий період 2015 та 2016 років знову здійснив нарахування сум грошового зобов'язання з орендної плати, не врахувавши, що раніше Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області було нараховано грошові зобов'язання з вказаного платежу, у повній відповідності до договорів оренди земельних ділянок та додаткових угод до них, а також до рішень Різниківської сільської ради щодо встановлення місцевих податків і зборів. Вказані грошові зобов'язання були повністю та своєчасно сплачені позивачем. Зазначив, що перед донарахуванням грошових зобов'язань перевірка податковим органом не проводилась, акт перевірки не складався, у податкових повідомленнях-рішеннях незаконно та помилково вказані правові норми (пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.286.5 ст.286 ПК України), які не надають відповідачеві права донараховувати грошові зобов'язання. Крім того, відповідачем помилково визначено суми донарахування, які не враховують фактичні податкові платежі позивача за оренду землі за 2015 та 2016 роки, а також не підлягають арифметичному розрахунку. Також, пояснив, що позивач користується двома земельними ділянками, нормативна грошова оцінка яких до 2016 року включно не була проведена. Вважає, що 3% ставка земельного податку застосовується лише до земельних ділянок, щодо яких нормативна грошова оцінка була проведена, а якщо нормативна грошова оцінка не проведена, земельний податок встановлюється рішенням місцевих рад. З посиланням на п.12.5 ст.12, п.277.1 ст.277 ПК України стверджує, що ставка податку за земельні ділянки, нормативна грошова оцінка яких не проведена, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється в розмірі не більше 5% від нормативної грошової оцінки площі ріллі по області, а точний розмір податку може встановлюватися лише рішенням Різниківської сільської ради. У свою чергу, рішенням останньої розмір земельного податку встановлено на рівні 0,3% нормативної грошової оцінки площі ріллі по області на 2016 рік та 0,1% - на 2015 рік (а не 1%, як вказано в апеляційній скарзі). Відмітив, що жодному з орендаторів земельних ділянок у Вовчанському районі контролюючим органом не було донараховано грошове зобов'язання до рівня 3% нормативної грошової оцінки в середньому за 1 га ріллі по області, як це було зроблено позивачеві. Зазначив, що рішення Різниківської сільської ради, якими затверджено ставки податку за оренду землі, наразі є чинними, судом не скасовані, а тому відповідач не має права на свій розсуд застосовувати розміри ставок орендної плати замість затверджених місцевою радою. Вказав, що на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень редакція пп.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України повністю скасована та змінена у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв'язку з покрашенням інвестиційного клімату в Україні» № 1797-VІІІ від 21.12.2016.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 22.06.2018 року отримав від Головного управління ДФС у Харківській області наступні податкові повідомлення-рішення:

- №-2026 від 04.06.2018, яким визначена сума податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб за податкові періоди: за 2015 р. на суму 34854,08 грн та за 2016 р. на суму 43424,07 грн, всього на суму 78278,15 грн;

- №-2026 від 04.06.2018, яким визначена сума податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб за податкові періоди: за 2015 р. на суму 61301,90 грн та за 2016 р. на суму 76374,92 грн, всього на суму 137676,82 грн.

Позивач, не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.06.2017 №-2026 та №-2026 були складені відповідачем після закінчення строку, встановленого Податковим кодексом України контролюючому органу для нарахування фізичній особі податкового зобов'язання за 2015, 2016 рік, що свідчить про порушення відповідачем приписів пункту 287.2 ст. 287 ПК України.

Крім того, грошові зобов'язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за 2014, 2015 та 2016 роки вже були визначені позивачеві раніше Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області у податкових повідомленнях-рішеннях №67-15 від 21.05.2014, №68-15 від 21.05.2014, №120-15 від 28.05.2015, №121-15 від 28.05.2015, №4245-13 від 20.05.2016, №4246-13 від 20.05.2016, та сплачені позивачем у повному обсязі. При цьому, приписами Податкового кодексу України не передбачено донарахування грошового зобов'язання за минулі періоди, в яких зобов'язання було визначено контролюючим органом самостійно.

Також, судом першої інстанції враховано, що відповідно Закону України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», ст.ст.19-2, 19-3 Податкового кодексу України, у ГУ ДФС у Харківській області повноваження щодо нарахування грошового зобов'язання виникли з 01.01.2017, отже, у відповідача не було законодавчо встановлених підстав та повноважень для донарахування суми податкового зобов'язання за платежем «орендна плата за землю з фізичних осіб» за той період, за який визначено грошові зобов'язання згідно з податковими повідомленнями-рішеннями №-2026 та №-2026 від 04.06.2018.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2001 між Резниківською сільською радою Вовчанського району Харківської області (Орендодавець) та ОСОБА_4 (Орендар) укладено договір, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в оплатне тимчасове користування земельну ділянку на умовах оренди на 25 років для вирощування сільськогосподарських культур. Земельна ділянка площею 49,7 га, в т.ч. ріллі - 49,7 га розташована в с. Бузове (а.с.16).

Додатковою угодою до вказаного договору від 18.08.2014 змінено об'єкт оренди, а саме визначено, що об'єктом оренди є земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 44,5302 га (а.с.17).

Крім того, 09.08.2002 між Вовчанською районною державною адміністрацією Харківської області (далі по тексту - Вовчанська РДА) (Орендодавець) та ОСОБА_4 (Орендар) укладено договір, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в довгострокове, платне володіння і користування земельну ділянку площею 72,6342 га ріллі із земель запасу сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Резниківської сільської ради Вовчанського району Харківської області і перебуває в розпорядженні Вовчанської РДА (а.с.18-20).

Додатковою угодою до вказаного договору від 18.08.2014 змінено предмет договору, а саме, вказано, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та об'єкт оренди, а саме визначено, що об'єктом оренди є земельні ділянки державної власності загальною площею 78,3204 га, а саме : з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 24,71 га, з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 9,6913 га, з кадастровим номером НОМЕР_5 площею 3,6447 га, з кадастровим номером НОМЕР_6 площею 31,2468 га, з кадастровим номером НОМЕР_7 площею 9,0276 га (а.с.22).

Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області згідно з пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 розділу XIII ПК України здійснено нарахування суми податкового зобов'язання з орендної плати за вищевказану земельну ділянку за 2014, 2015, 2016 роки, за результатами якого складені податкові повідомлення-рішення №67-15 від 21.05.2014, №68-15 від 21.05.2014, №120-15 від 28.05.2015, №121-15 від 28.05.2015, №4245-13 від 20.05.2016, №4246-13 від 20.05.2016.

Вказані суми податкового зобов'язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за податковими повідомленнями-рішеннями №67-15 від 21.05.2014, №68-15 від 21.05.2014, №120-15 від 28.05.2015, №121-15 від 28.05.2015, №4245-13 від 20.05.2016, №4246-13 від 20.05.2016 сплачені позивачем до бюджету, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а.с.24-29).

Рішенням Вовчанської районної ради Харківської області від 30.11.2017 № 701-VІІ затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь загальною площею 122,8506 га ріллі, що знаходиться в оренді у ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.33).

05.12.2017 ОСОБА_4 звернувся до Вовчанського відділення Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із заявою, в якій повідомив про те, що на орендовані ним земельні ділянки визначена нормативна грошова оцінка (загальна сума - 3892102,61 грн.), та просив провести звірку розміру ставки податку та перерахунок сум грошового зобов'язання, вказаних у податкових повідомленнях-рішеннях від 14.07.2017 № 57206-1305 та від 14.07.2017 № 57207-1305 (а.с.13).

Головним управлінням ДФС у Харківській області листом від 15.06.2018 за вих.№6230/ФОП/20-40-13-05-15 повідомлено ОСОБА_4, що за результатами звірки проведено перерахунок податкових зобов'язань за 2015-2016 роки враховуючи вимоги ПКУ та сформовані податкові повідомлення-рішення на збільшення податкових зобов'язань з орендної плати за землю на суму 215954,97 грн. (а.с.10).

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Ставки земельного податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, встановлено пунктом 277.1 статті 277 ПК України, відповідно до якого (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) ставка податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Відповідно до п.288.1. ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

За визначенням ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу (п.288.8 ст.288 ПК України).

Пунктом 285.1 статті 285 Податкового кодексу України встановлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №-2026 та №-2026 про донарахування позивачеві грошового зобов'язання з орендної плати за 2015 та 2016 роки були складені відповідачем 04.06.2018, тобто, після 01 липня відповідного року, що свідчить про порушення відповідачем приписів пункту 286.5 ст. 286 ПК України.

Посилання відповідача на статтю 102 Податкового кодексу України є необґрунтованими, оскільки положення останньої щодо можливості визначення контролюючим органом платнику податків суми грошових зобов'язань протягом 1095 днів після граничного строку сплати грошових зобов'язань є загальною по відношенню до положень пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, яка є спеціальною та має переважне застосування.

Враховуючи викладене, спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з порушенням встановленого законом строку.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.01.2019 по справі № 817/213/16, яка є обов'язковою для врахування в силу ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів, ч.6 ст.242 КАС України.

У відповідності до вимог пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України).

Також, колегія суддів зазначає, що за змістом пункту 284.1 статті 284 Податкового кодексу України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями Різниківської сільської ради Вовчанського району Харківської області від 15.07.2015 «Про внесення змін до рішення сільської ради від 18.03.2015 року «Про встановлення ставок земельного податку на 2015 рік» та «Про встановлення ставок земельного податку на 2016 рік» визначено ставку земельного податку для сільськогосподарських угідь, які використовуються для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 0,3 % від нормативної грошової оцінки одиниці площі по області за межами населеного пункту (а.с.30, 31).

Як вказано в листі Різниківської сільської ради Вовчанського району Харківської області від 07.05.2018 № 167, тариф зі сплати земельного податку по категорії земель ріллі та перелогів становив 81,27 грн за 1 га, станом на 01.01.2016 - 97,52 грн за 1 га відповідно (а.с.23).

На підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та у відповідності до п.286.5 ст.286 ПК України Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області було винесено податкові повідомлення-рішення від 28.05.2015 та від 20.05.2016, якими визначено ОСОБА_4 грошове зобов'язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за 2015-2016 роки за ставкою, встановленою Різниківською сільською радою, а саме :

№120-15 від 28.05.2015 на суму 1967,72 грн,

№121-15 від 28.05.2015 на суму 1346,41 грн,

№4245-13 від 20.05.2016 на суму 7637,79 грн,

№4246-13 від 20.05.2016 на суму 4846,74 грн.

Отже, контролюючий орган - Вовчанська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області - фактично погодився зі ставкою орендної плати, встановленою органом місцевого самоврядування у відповідності до п.284.1 ст.284 ПК України, та самостійно визначив позивачеві податкові зобов'язання згідно з цією ставкою.

Вказані суми податкового зобов'язання повністю сплачені позивачем до бюджету, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а.с.24-29).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, приписами Податкового кодексу України не передбачено право донарахування контролюючим органом грошового зобов'язання за минулі періоди, в яких таке зобов'язання вже було визначено контролюючим органом самостійно.

Крім того, повноваження щодо нарахування грошового зобов'язання саме Головним управління ДФС у Харківській області у останнього виникли лише з 01.01.2017 року, з набранням чинності Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», яким змінено зміст статті 19-1 ПК України, доповнено ПК України статтями 19-2, 19-3 та здійснено розмежування функцій контролюючих органів (у даному випадку, ГУ ДФС у Харківській області), державних податкових інспекцій та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, за 2015 та 2016 роки, за які відбулося донарахування суми податкового зобов'язання за платежем орендна плата за землю з фізичних осіб за податковими повідомленнями-рішеннями від 04.06.2018 №-2026 та №-2026, у ГУ ДФС у Харківській області не було законодавчо встановлених повноважень для здійснення цих дій.

Крім того, пунктом 288.5 ст.288 ПК України в редакції, чинній до 01.01.2017, було передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: 288.5.1. не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; 288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; 288.5.3. може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Таким чином, Податковим кодексом України до 01.01.2017 було передбачено граничні розміри орендної плати лише для тих земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких було проведено.

Водночас, щодо земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, таких граничних розмірів передбачено не було.

Нижня межа ставки орендної плати за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено, була визначена законодавцем лише у 2017 році, з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 № 1797-VIII.

Так, Законом від 21.12.2016 № 1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, пункт 288.5 ст.288 ПК України викладено в новій редакції, за змістом якої розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

У свою чергу, пунктом 277.1 статті 277 ПК України, у редакції, чинній з 01.01.2017, встановлено ставку податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

Як зазначалось вище, нормативну грошову оцінку земельних ділянок, які орендує позивач, було затверджено лише 30.11.2017, тобто, відповідач не мав правових підстав визначати розмір грошового зобов'язання з орендної плати за 2015-2016 роки з посиланням на те, що ставка податку, за якою сплачував позивач, є нижчою від встановленої законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що суми податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за податкові періоди 2015-2016 років, за податковими повідомленнями-рішеннями №120-15 від 28.05.2015 р., №121-15 від 28.05.2015 р., №4245-13 від 20.05.2016 р., №4246-13 від 20.05.2016 р. сплачені позивачем до бюджету, підстави для нарахування в 2018 році сум податкового зобов'язання за платежем «орендна плата з фізичних осіб» за податкові періоди 2015-2016 року у відповідача відсутні.

Посилання відповідача на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 24.01.2018 по справі № 817/206/15, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана постанова ухвалена за інших фактичних обставин справи.

Так, у справі № 817/206/15 було визначено грошове зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку, нормативну грошову оцінку якої було проведено (1301093,70 грн.), у зв'язку з чим податковим органом було встановлено, що розмір орендної плати, визначений у договорів (1301,10 грн.) є меншим, ніж встановлений п.288.5 ст.288 ПК України (3% нормативної грошової оцінки).

Водночас, як зазначалось вище, протягом спірного періоду (2015-2016 роки) нормативна грошова оцінка орендованих позивачем земельних ділянок не проведена.

Крім того, у справі № 817/206/15 грошове зобов'язання контролюючим органом нараховано юридичній особі, яка самостійно визначила розмір плати за землю у відповідній декларації, а не для фізичної особи, яка сплачує орендну плати виключно в розмірі, встановленому самостійно контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні, що повинно бути прийняте контролюючим органом у чітко визначені законом строки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 04.06.2018 №-2026 та №-2026 діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України оголосити вступну та резолютивну частину постанови, повний текст якої буде складено 19.03.2019 року.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року по справі № 2040/5725/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 19.03.2019 року