Справа № 160/8705/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2019 року Справа № 160/8705/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування вимоги, -
20 листопада 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Дніпропетровській області, в якому просить скасувати вимогу Головного управління ДФС в Дніпропетровській області №Ф-978/25/64-17 від 07.02.2018 року про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску у сумі 30 950,79 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ним було отримано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1978-25/64 від 07 лютого 2018 року, відповідно до якої він мав сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 30 950,79 гривень (тридцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят гривень сімдесят дев'ять копійок).
Однак із зазначеною вимогою позивач категорично не погоджується та вважає її такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства України та підлягає скасуванню, у зв'язку з тим, що згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» пенсіонери, які пішли на пенсію за віком та займаються підприємницькою діяльністю, звільняються від сплати єдиного соціального внеску.
До настання 60-річного віку позивач вже був пенсіонером на пільгових умовах, та поставив податковий орган до відома про досягнення ним пенсійного віку та перестав сплачувати суми ЄСВ з доходів від підприємницької діяльності, оскільки законом це вже не було передбачено.
Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
20 грудня 2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує проти позовних вимог позивача, просить відмовити у їх задоволенні, у зв'язку з тим, що фізична особа - підприємець ОСОБА_2, як платник єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, перебуває на обліку в Лівобережній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, за період 01.01.2012 року обліковується на спрощеній системі оподаткування.
В даному листі надано роз'яснення терміну «пенсіонер за віком» з якого виходить, що даний термін в аспекті частини 4 статті 4 Закону №2464 включає в себе як осіб, які отримують пенсію за віком після досягнення віку 60 років, так і осіб яким пенсія за віком призначена за пільговими умовами, тобто, до досягнення 60 річного віку.
ОСОБА_2 отримував пенсію військовослужбовця, а отже повинен сплачувати єдиний внесок за 2013 - 2017 роки.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Лівобережній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, з 01.01.2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Згідно копії Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.05.2018 р. позивач є фізичною особою-підприємцем.
З метою здійснення контролю за своєчасністю сплати єдиного внеску по даній категорії платників Міністерством доходів і зборів України розроблено алгоритм автоматичного розрахунку щоквартальних нарахувань сум єдиного внеску.
Отже, в ІКП по ФОП були автоматично розраховані щоквартальні нарахування, а саме:
3 квартал 2013 у сумі - 1194,03 грн., граничний строк сплати до 21.10.2013;
4 квартал 2013 у сумі - 1218,67 грн., граничний строк сплати до 20.01.2014;
1 квартал 2014 у сумі - 1267,95 грн., граничний строк сплати до 22.04.2014;
2 квартал 2014 у сумі - 1267,95 грн., граничний строк сплати до 21.07.2014;
3 квартал 2014 у сумі - 1267,95 грн., граничний строк сплати до 20.10.2014;
4 квартал 2014 у сумі - 1267,95 грн., граничний строк сплати до 20.01.2015;
1 квартал 2015 у сумі - 1267,95 грн., граничний строк сплати до 20.04.2015;
2 квартал 2015 у сумі - 1267,95 грн., граничний строк сплати до 20.07.2015;
3 квартал 2015 у сумі - 1323,47 грн., граничний строк сплати до 19.10.2015;
4 квартал 2015 у сумі - 1434,51 грн., граничний строк сплати до 19.01.2016;
1 квартал 2016 у сумі - 909,48 грн., граничний строк сплати до 19.04.2016;
2 квартал 2016 у сумі - 941,16 грн., граничний строк сплати до 19.07.2016;
3 квартал 2016 у сумі - 957,00 грн., граничний строк сплати до 19.10.2016;
4 квартал 2016 у сумі - 990,00 грн., граничний строк сплати до 19.01.2017;
1 квартал 2017 року у сумі - 1056,00 грн. граничний строк сплати до 19.04.2017;
2 квартал 2017 року у сумі - 1056,00 грн., граничний строк сплати до 19.07.2017;
3 квартал 2017 року у сумі - 1056,00 грн., граничний строк сплати до 19.10.2017;
4 квартал 2017 року у сумі - 1056,00 грн., граничний строк сплати до 19.01.2018.
Загальна сума єдиного внеску, яка підлягала сплаті станом на 01.02.2018 року (з урахуванням переданої недоїмки від ПФУ) повинна складати 31 940,80 грн., але у зв'язку з некоректною роботою АІС «Податковий блок» по фізичним особам - підприємцям в ІКП були зняті щоквартальні нарахування за 4 квартал 2016 року у сумі 990,0 грн., тому недоїмка зі сплати єдиного внеску в ІКП станом на 01.02.2018 року була відображена у сумі 30 950,80 грн.
На підставі даних ІКП відповідачем було сформовано податкову вимогу про сплату (недоїмки) від 7 лютого 2018 року №1978-25/64, відповідно до якої останньому визначено до сплати 30 950,79 грн. єдиного соціального внеску.
Вирішуючи правомірність вимоги про сплату (недоїмки) від 7 лютого 2018 року №1978-25/64 суд виходить з наступного.
Відносини у сфері державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) регулюються Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VІ), яким визначено перелік платників єдиного внеску, порядок нарахування та сплати єдиного внеску.
Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07 липня 2011 року № 3609, який набув чинності з 06 серпня 2011 року), особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування є платниками єдиного внеску.
Статтею 6 Закону №2464-VІ визначені права та обов'язки платника єдиного внеску, зокрема відповідно до пункту 1 та 4 частини другої платники єдиного внеску зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також подавати звітність у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Таким чином, фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ. Тобто, від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком.
Така позиція суду підтверджується постановою Верховного суду України від 15 квітня 2014 року.
Як вбачається з пенсійного посвідчення ОСОБА_2 НОМЕР_1 останньому призначена пенсія військовослужбовця за вислугу років, а тому ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від сплати єдиного соціального внеску не може бути застосовано до позивача.
Відповідно абзацу третього частини 8 статті 9 Закону 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1978-25/64 від 07 лютого 2018 року винесена відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування, отже відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

08 лютого 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник