Справа № 826/10348/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 березня 2019 року № 826/10348/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV у відповідному розмірі з урахуванням положень п. 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону щодо застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, а також виплатити пенсію за віком без обмеження її максимальним розміром із сплатою різниці в пенсії за минулий час, а саме, з 06.11.2017 та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати виплату призначеної пенсії за віком згідно з вимогами ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV у відповідному розмірі з урахуванням положень п. 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону щодо застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, без обмеження її максимальним розміром, а також сплатити різницю в пенсії за минулий час, а саме з 06.11.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». При цьому, на думку позивача, відповідачем при обрахунку пенсії протиправно застосовується менша величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, а не 1,35%, що в свою чергу, звужує його соціальні права.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та зазначив, що позивач одночасно мав право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника) в межах одного закону призначається один із цих видів пенсії за вибором особи. При цьому, кожна наступна зміна виду пенсії в межах одного закону є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не її призначенням. Крім того, також зазначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки страхового стажу в розмірі 1%.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у здійсненні йому перерахунку пенсії протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 2001 була призначена пенсія по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

06.11.2017 позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про переведення його на пенсію за віком, згідно вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

17.05.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35%.

15.06.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом №2144/02/Г-1058 відмовив позивачу та про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії із врахуванням оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35%, оскільки перерахунок вже здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

На думку позивача, при переході на новий вид пенсії, відповідачем було невірно розраховано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, у зв'язку з чим, останній звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюьта законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до п. 4.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Поряд з цим, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Відповідно до п. 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Аналіз змісту наведених положень дає підстави стверджувати, що величина оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % застосовується лише при призначенні особі пенсії вперше, тобто коли особа звернулася із заявою про призначення пенсії відповідного виду з 01.10.2017.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що приписи . 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регулюють переведення з одного виду пенсії на інший вид, тобто вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які визначені саме Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, суд звертає увагу, що під «призначенням пенсії» слід розуміти її первинне призначення, яке не можна ототожнювати з поняттям «переведення пенсії» з одного виду на інший вид, що здійснюється в межах одного закону.

Отже, враховуючи, що пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу призначена вперше 06.11.2017, тому згідно з пунктом 4-4 розділу ХV Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії повинна застосовуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, а відтак, відповідач протиправно застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст.45 цього Закону в частині величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %..

Таким чином, суд приходить до висновку, що величина оцінки одного року страхового стажу повинна застосовуватись в розмірі 1,35 %, оскільки у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим Законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок такої пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1, 35 % є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про перерахунок пенсії без обмеження максимального розміру пенсії, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 7 вказаної статті Закону (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Правила щодо застосування максимального розміру пенсії з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року установлені у звязку із внесенням змін до деяких законодавчих актів України на підставі Закону України від 24.12.2015 року №911-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 року.

Разом з цим, відповідно до п. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

При цьому, суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

В свою чергу, позивачем не було надано суду жодних доказів. що, призначаючи позивачу пенсію за вислугу років відповідачем обмежено її максимальний розмір. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач із заявою до відповідача про перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру не звертався, а отже відповідачем на даний час не обмежено максимальний розмір його пенсії.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно положень ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України , суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись вимогами ст.ст.2,5 - 11,19,72 - 77,90,139,241 - 246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% при призначенні ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) пенсії за віком

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ) здійснити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, відповідно до пункту 4-4 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

Суддя А.С. Мазур