Справа № 9901/129/19
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2019 року

Київ

справа №9901/129/19

адміністративне провадження №П/9901/129/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2019 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить:

1) визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо результатів виконаного ОСОБА_2 14 листопада 2018 року іспиту практичного завдання під час оголошеного 02 серпня 2018 року конкурсу на заняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду;

2) визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про непідтвердження здатності кандидата на посаду судді ОСОБА_2 здійснювати правосуддя у Верховному Суді;

3) визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про припинення участі кандидата на посаду судді ОСОБА_2 у конкурсі на заняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року;

4) визнати протиправним і скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відмову у перегляді рішення Комісії щодо результатів виконаного ОСОБА_2 практичного завдання у межах кваліфікаційного оцінювання кандидатів на заняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду;

5) визнати протиправною бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та зобов'язати відповідача визначити ОСОБА_2 бал іспиту практичного завдання під час оголошеного 02 серпня 2018 року конкурсу на заняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - 100;

6) зобов'язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України визнати ОСОБА_2 таким, що продовжує участь у конкурсі на заняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року, дослідити досьє, провести співбесіду та визначити рейтинг.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2019 року для розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., суддя Бучик А.Ю., суддя Гриців М.І., суддя Гімон М.М., суддя Мороз Л.Л.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі згідно із статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлено наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із поданою позовною заявою ОСОБА_2, є достатні підстави вважати, що вона подана з порушенням вимог КАС України, виходячи з такого.

У порушення вимог пункту 2 частини п'ятої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач не зазначив:

- поштовий індекс позивача та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- ідентифікаційний код Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Крім того, відповідно до частини п'ятої статті 160 КАС України, однією з обов'язкових вимог позову є зміст позовних вимог і виклад обставин.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

З поданої позовної заяви неможливо чітко встановити зміст позовних вимог. Крім того, позовна заява не містить структурованого викладу обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Так, із змісту позовних вимог № 1, № 2 та № 3 не зрозуміло, які саме рішення оспорює позивач (позивачем не додано копій оспорюваних рішень). Позивачем не зазначено жодних реквізитів оспорюваних рішень (дата, номер), що унеможливлює їх ідентифікацію. Зокрема, із змісту позову не зрозуміло, чи рішення зазначене в позовній вимозі № 1 та № 3 є одним рішенням чи двома окремими.

Також, із змісту позовної заяви неможливо зрозуміти чи приймалося відповідачем рішення, про непідтвердження здатності позивача здійснювати правосуддя (позовна вимога № 2), чи це є особиста думка позивача про те, що таке рішення повинно було бути прийняте відповідачем щодо позивача.

Також, позивачем необґрунтовано позовну вимогу № 4, а саме щодо наявності визначених законом підстав оспорення рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відмову у перегляді рішення Комісії щодо результатів виконаного ОСОБА_2 практичного завдання у межах кваліфікаційного оцінювання, з урахуванням положень частини другої статті 88 та частини сьомої статті 101 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Крім того, із позовної вимоги № 5 вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, при цьому не зазначено сутність цієї бездіяльності, тобто в чому полягає бездіяльність відповідача про визнання протиправності якої просить позивач.

У порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України позивач до позовної заяви не додав документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно із частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частиною першою статті Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом; далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI визначено, що при поданні до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону № 3674-VI).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня - 1 921 грн.

Отже, за кожну з позовних вимог немайнового характеру слід сплатити 768,40 грн.

Згідно із частиною другою статті 169 КАС України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем заявлено шість позовних вимог немайнового характеру.

Таким чином, за подання даної позовної заяви судовий збір має бути сплачено у розмірі 4 610,40 грн.

Однак, додана до позовної заяви квитанція № 48 від 05 березня 2019 року про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. свідчить про сплату позивачем судового збору в меншому розмірі, ніж визначено законодавством.

У порушення вимог частини шостої статті 161 КАС України позивач до позовної заяви не додав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин пропуску строку.

Щодо позовних вимог № 1 та № 3 слід зазначити наступне.

Відповідно до частин першої, третьої, п'ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, професійна діяльність суддів віднесена до публічної служби в розумінні цього Кодексу.

Отже, заявлений позов стосується проходження публічної служби і строк звернення до суду з даним позовом складає один місяць з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів унаслідок прийняття відповідачем оспорюваного рішення.

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, де в пунктах № 1 та № 3 позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо результатів виконаного ОСОБА_2 14 листопада 2018 року іспиту практичного завдання під час оголошеного 02 серпня 2018 року конкурсу на заняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та щодо припинення участі кандидата на посаду судді ОСОБА_2 у конкурсі на заняття вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оголошеного 02 серпня 2018 року, лише 11 березня 2019 року (відтиск штемпеля канцелярії суду на позовній заяві поданій безпосередньо до суду), тобто з пропуском місячного строку встановленого частиною п'ятою статті 122 КАС України.

Позивачем в позові (сторінки 14-15) наведені мотиви, згідно яких такий пропуск строку звернення до суду був зумовлений тим, що він скористався досудовим порядком вирішення спору, і 16 січня 2019 року подав скаргу про перегляд результатів оцінювання виконаного практичного завдання, в порядку статті 85 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), і до прийняття відповідачем рішення по зазначеній скарзі позивача достатніх правових підстав для оскарження рішень прийнятих у грудні 2018 року до суду не виникло.

Скаргу розглянуто лише 12 лютого 2019 року, про це позивач дізнався із інформації розміщеної на Інтернет-сайті відповідача. Тому вважає, що остаточне рішення про припинення участі позивача у конкурсі прийнято 12 лютого 2019 року і саме з цієї дати належить обраховувати передбачений статтею 122 КАС України строк, тобто, місячний строк звернення позивачем до суду з адміністративним позовом не пропущений.

Надаючи оцінку вказаним підставам, що зазначені позивачем в його позові, слід зазначити про їх необґрунтованість, виходячи із наступного.

Згідно з частиною десятою статті 85 Закону №1402-VIII за результатами одного етапу кваліфікаційного оцінювання судді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення щодо допуску судді до іншого етапу кваліфікаційного оцінювання

Відповідно до приписів частини сьомої статті 101 Закону №1402-VIII рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом.

Тобто, наведеними приписами не визначено порядку досудового оскарження рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яке прийнято в процесі кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді.

При цьому, є невірними посилання позивача, на положення абзацу 4 частини другої статті 85 Закону №1402-VIII, як на підтвердження обов'язку відповідача реалізувати його право на оскарження рішень відповідача щодо результатів виконаного позивачем іспиту практичного завдання у досудовому порядку, так як: по-перше Вища кваліфікаційна комісія України не наділена в даному разі повноваженнями «квазісудового» органу; по-друге, приписами даної статті визначено лише право Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у пленарному складі переглядати рішення, прийняті палатою чи колегією, щодо результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання; по-третє рішення відповідача, відповідно до частини сьомої статті 101 Закону №1402-VIII можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом.

Тобто, рішення відповідача щодо результатів виконаного позивачем іспиту практичного завдання та припинення участі у конкурсі можуть бути оскаржені лише до суду. Досудового порядку їх оскарження Законом №1402-VIII не передбачено.

З урахуванням зазначеного, судом не може буди застосовано частину четверту статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов'язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Крім того, суд зазначає, що згідно статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, - за загальним правилом - строк звернення до суду встановлюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач в тексті позовної заяви (сторінка 1) вказує на те, що 27 грудня 2018 року з інтернет-сайту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України він дізнався про результати анонімного письмового тестування та практичного завдання з опублікованих списків учасників, зокрема, щодо отриманих балів за іспит і про те, що його участь у конкурсі припинено, що дає підстави вважати, що саме з цієї дати позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, доводи позивача не можуть бути визнані поважними, враховуючи його проінформаність станом на 27 грудня 2018 року щодо винесеного відповідачем рішення щодо результатів виконаного позивачем іспиту та припинення його участі у конкурсі,

Тобто, позивач знав про прийняте рішення відповідачем, законність якого намагається оспорити в суді більше ніж через 2 місяці з дня його винесення, час проіформованості з яким збігається із днем його винесення.

З приводу дотримання строків звернення до суду з позовною вимогою № 2 щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача про непідтвердження здатності кандидата на посаду судді ОСОБА_2 здійснювати правосуддя у Верховному Суді, суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, позивачем не зазначено жодних реквізитів цього рішення, за якими можна було б чітко визначити дату його прийняття. Крім того, самим позивачем у позовній заяві зазначено, що йому невідомо чи приймалося відповідачем рішення про непідтвердження позивачем здатності здійснювати правосуддя, і якщо приймалося то коли саме (сторінка 14). Тому, суд вважає передчасним надавати оцінку дотримання строків звернення до суду з позовною вимогою № 2, визначеного статтею 122 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, зважаючи, що позов в частині вимог № 1 та № 3 про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо результатів виконаного ОСОБА_2 14 листопада 2018 року іспиту практичного завдання та припинення його участі у конкурсі на посаду судді Верховного Суду, подано поза межами строку звернення до суду з адміністративним позовом, а викладені в позовній заяві підстави визнані неповажними, його слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення встановленого судом недоліку.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).

З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, встановивши строк протягом якого позивач має усунути вказані судом недоліки, а саме:

- зазначити поштовий індекс позивача та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- зазначити ідентифікаційний код Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- уточнити зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- подати до суду документ про доплату судового збору у розмірі 3 842 грн. Судовий збір за подання адміністративного позову до Верховного Суду сплачується з такими реквізитами: розрахунковий рахунок 0007, отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, код банку отримувача: 820019, банк отримувача: ГУ ДКСУ у місті Києві, код класифікації доходу бюджету: 22030102. " 101; судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), номер справи (чи номер касаційного провадження), Верховний Суд";

- подати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення та надати докази поважності причин його пропуску.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

Керуючись статтями 22, 122, 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до Верховного Суду із адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

2. Позовну заяву ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк десять днів з дати вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк