Справа № 360/529/19
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/529/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 08 лютого 2019 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Сєвєродонецької міської ради (далі - відповідач) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати належної заробітної плати позивачу за листопад-грудень 2018 року;

2) стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10319,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 01.09.2016 по сьогоднішній день працює у відповідача на посаді завідувача сектору транспорту та звязку департаменту економічного розвитку Сєвєродонецької міської ради.

Відповідач не здійснив виплату належної заробітної плати позивачу за листопад-грудень 2018 року, тим самим утворив заборгованість з її виплати.

Згідно з довідкою Сєвєродонецької міської ради від 31.01.2019 № 694, з табелем обліку робочого часу позивачем відпрацьовано у листопаді 2018 року - 18 робочих днів, у грудні 2018 року - 2 робочих дні. Таким чином відповідач повинен був сплатити позивачу заробітну плату в розмірі 10319,60 грн.

Оскільки відповідач протягом тривалого часу добровільно не виплачує належну позивачу заробітну плату, позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10319,60 грн.

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (арк. спр. 1-2).

Від Сєвєродонецької міської ради через відділ діловодства, обліку та звернення громадян (канцелярію) суду 27 лютого 2019 року надійшла заява від 26 лютого 2019 року, в якій зазначено, що відповідач позовні вимоги підтримує у повному обсязі (арк. спр. 19).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Згідно з записами у трудовій книжці ОСОБА_1 від 05.11.1992 БТ-ІІ № 3964954, починаючи з 01.09.2016 позивач працює в Сєвєродонецький міській раді на посаді завідувача сектору транспорту та звязку департаменту економічного розвитку та торгівлі Сєвєродонецької міської ради (запис № 27), присяга посадової особи місцевого самоврядування прийнята 01.09.2016 (запис № 28), з 07.02.2017 назву посади завідувач сектору транспорту та звязку департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради змінено на назву посади завідувача сектору транспорту та звязку департаменту економічного розвитку міської ради (запис № 29) (арк. спр. 8-11).

Розпорядженням міського голови від 26.08.2016 № 281-К також підтверджено, що з 01.09.2016 позивач прийнятий на роботу та працює на посаді завідувача сектору транспорту та звязку департаменту економічного розвитку та торгівлі міської ради (арк. спр. 13).

Згідно з довідкою Сєвєродонецької міської ради від 31.01.2019 № 694, позивачем за листопад 2018 року відпрацьовано 18 робочих днів, за грудень 2018 року 2, сума середньоденної заробітної плати становить 670,98 грн, сума середньомісячної заробітної плати становить 13419,60 грн, сума виплаченої заробітної плати за листопад 2018 року 3100,00 грн, з урахуванням середньомісячної заробітної плати не виплачено за листопад-грудень 2018 року з урахуванням податків 10319,60 грн (арк. спр. 12).

Кількість відпрацьованих днів у листопаді-грудні 2018 року, вказана у довідці від 31.01.2019 № 694, підтверджена також витягами з табелів обліку робочого часу за цей період (арк. спр. 23-29).

Сума виплаченої заробітної плати за листопад 2018 року підтверджена відомістю розподілення виплат Сєвєродонецької міської ради від 14.11.2018 (арк. спр. 21-22).

Разом з тим, згідно з довідкою Сєвєродонецької міської ради від 26.02.2019 № 1245, наданою відповідачем на виконання вимог ухвали суду:

сума невиплаченої заробітної плати позивача за листопад 2018 року з урахуванням податків складає 1858,59 грн, обрахована виходячи з: посадового окладу у сумі 5200,00 грн, надбавки до посадового окладу за ранг 70,00 грн, надбавки за вислугу років (15 %) 790,50 грн, разом з урахуванням податків 6060,50 грн, з урахуванням фактично виплаченої заробітної плати у листопаді 2018 року 3100,00 грн;

сума невиплаченої заробітної плати позивача за грудень 2018 року з урахуванням податків складає 909,08 грн, обрахована виходячи з: посадового окладу у сумі 5200,00 грн, надбавки до посадового окладу за ранг 70,00 грн, надбавки за вислугу років (15 %) 790,50 грн, надбавки за високі досягнення у праці (50 %) 3030,25 грн, разом з урахуванням податків 9090,75 грн (арк. спр. 20).

Таким чином з довідки Сєвєродонецької міської ради від 26.02.2019 № 1245 слідує, що сума невиплаченої заробітної плати з урахуванням податків за листопад-грудень 2018 року, обрахована виходячи із складових заробітної плати позивача (посадового окладу, надбавок, доплат тощо), складає 2767,67 грн, а не 10319,60 грн, як зазначено у довідці Сєвєродонецької міської ради від 31.01.2019 № 694, яка обрахована виходячи з середньої заробітної плати.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з частинами першою та третьою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами першою, пятою статті 96 Кодексу законів про працю України визначено, що системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників.

Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі:

мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України;

міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Частиною пятою статті 97 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з частиною першою статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першою статті 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108/95-ВР) закріплено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено, що основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 Закону № 108/95-ВР джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Згідно зі статтею 13 Закону № 108/95-ВР обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Частинами першою та шостою статті 24 Закону № 108/95-ВР визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.[…].

Відповідно до частин першої, четвертої статті 21 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи одержують заробітну плату, розмір якої має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених цією постановою, і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, пунктом 1 якої визначено випадки, у яких застосовується цей Порядок.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що відповідач зобовязаний своєчасно та у повному обсязі виплачувати позивачу заробітну плату із дотриманням вимог чинного законодавства щодо оплати праці. Заробітна плата обраховується органом місцевого самоврядування виходячи з розмірів посадових окладів працівників та відповідних надбавок.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджено, що відповідачем протягом листопада та грудня 2018 року такий першочерговий обовязок не виконаний, умови оплати праці посадових осіб органу місцевого самоврядування не дотримано, що призвело до утворення перед позивачем заборгованості по заробітній платі з урахуванням податків у загальній сумі 2767,67 грн, у тому числі за листопад 2018 року 1858,59 грн, за грудень 2018 року 909,08 грн.

Правильність здійсненого відповідачем розрахунку заборгованості по заробітній платі виходячи з розмірів посадового окладу позивача та відповідних надбавок, що утворилася перед позивачем за листопад-грудень 2018 року, наведеного у довідці від 26.02.2019 № 1245, перевірена судом на підставі наданих документів.

Що стосується зазначеного у довідці від 31.01.2019 № 694 розміру заборгованості по виплаті заробітної плати, обрахованого відповідачем виходячи з середньої заробітної плати працівника, то суд його не враховує під час розгляду та вирішення даної справи, оскільки з вищевикладених норм чинного законодавства, якими врегульовано питання оплати праці, слідує, що середньомісячна заробітна плата розраховується у визначених чинним законодавством випадках, до яких визначення розміру заробітної плати не віднесено. Отже, у спірних правовідносинах такий порядок розрахунку є незастосовним.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд виходить з такого.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 238 Кодексу законів про працю України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок часткової невиплати йому заробітної плати за листопад 2018 року, а також невиплати у повному обсязі заробітної плати за грудень 2018 року.

Відповідно, ефективним способом захисту порушених прав позивача є стягнення з відповідача належних позивачу сум заробітної плати. У свою чергу визнання протиправною бездіяльності відповідача не сприятиме відновленню прав позивача. Тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача обґрунтовану суму заборгованості по виплаті заробітної плати за листопад-грудень 2018 року, яка складає 2767,67 грн.

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідач як податковий агент згідно з вимогами Податкового кодексу України зобов'язаний виплатити позивачеві заробітну плату, утримавши з неї при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

З огляду на вищевикладене, суд встановив, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та адміністративний позов належить до часткового задоволення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, рішення суду в частині стягнення з Сєвєродонецької міської ради на користь позивача суми заробітної плати за один місяць з урахуванням обовязкових податків та зборів належить до негайного виконання.

Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: 93400, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Сєвєродонецької міської ради (місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, будинок 32, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за листопад-грудень 2018 року в розмірі 2767,67 грн (дві тисячі сімсот шістдесят сім гривень 67 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обовязкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В частині присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_2