Справа № 804/112/18
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Справа № 804/112/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу №804/112/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувального підприємства "Ремавтоматика" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувального підприємства «Ремавтоматика» (далі - ТОВ МНП «Ремавтоматика», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" № за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 88 220, 00 грн., яка складається з 70 576, 00 грн. - основного зобов'язання та 17 644, 00 грн. - штрафних санкцій, винесеного на підставі акта документальної позапланової невиїзної перевірки №17748/04-36-14-18/20302186 від 23.10.2017р.

Справі за вищезазначеним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 804/112/18.

Адміністративний позов поданий ТОВ МНП «Ремавтоматика» не відповідав вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду від 09 січня 2018 р. був залишений без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.

На виконання ухвали суду від 09.01.2018р. позивач виправив вказані недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.02.2018р. відкрито провадження в адміністративній справі №804/112/18 за вищезазначеним позовом та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження згідно ч. 2 ст. 257 та ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України у письмовому провадженні.

Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи №804/112/18 у спрощеному провадженні.

Позовні вимоги ТОВ МНП «Ремавтоматика» обґрунтовані протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за №. Так, позивач зазначив, що висновки податкового органу, відображені в акті перевірки про нереальність господарських операцій між ТОВ МНП «Ремавтоматика» та його контрагентом (ТОВ «Контакт Плюс») за перевірюваний період, є безпідставними та такими, що не підтверджено жодними доказами та спростовується наданими до суду документами, а також відображено у даних бухгалтерського обліку підприємства. При цьому, на думку позивача, вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16.06.2017р. у відношенні певних осіб, які мали вплив на посадових осіб ТОВ «Контакт Плюс» не можуть бути єдиною підставою для визнання даного підприємства фіктивним та не свідчать про нереальність господарських операцій із позивачем.

Позиція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відображена у відзиві на позов та аргументована тим, що у відповідності до отриманої податковим органом інформації щодо необхідності відпрацювання господарських взаємовідносин ТОВ МНП «Ремавтоматика» та його контрагента ТОВ «Контакт Плюс», який має ознаки фіктивності. проведено перевірку. За результатами якої виявлені порушення податкового законодавства встановлені відповідачем вірно, з урахуванням усіх обставин, у звязку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку із чим, підстави для його скасування та задоволення позову відсутні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ МНП «Ремавтоматика» () зареєстровано як субєкта підприємницької діяльності юридичну особу від 23.12.1993р.

Підприємство перебуває на податковому обліку у контролюючих органах від 24.12.1993р. за №1, в т.ч. і як платник податку на додану вартість (далі- ПДВ) від р. згідно Витягу 032 про реєстрацію платника ПДВ за індивідуальним податковим номером 62.

У період з 09.10.2017р. по 13.10.2017р. фахівцями Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі повідомлення №2402/10/04-36-14-18 від 09.10.2017р. та наказу «Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки ТОВ МНП «Ремавтоматика» за №5504-п від 05.10.2017р. (копії наказу та повідомлення отримані позивачем 07.10.2017р.) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, за результатами якої відповідачем складено ОСОБА_2 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ МНП «Ремавтоматика» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам із ТОВ «Контакт Плюс» () за період з 01.01.2014 по 31.12.2014» за №17748/04-36-14-18/20302186 від 23.10.2017р. (далі акт перевірки).

Так, за підсумками проведеної перевірки податковий орган дійшов до висновку щодо порушення підприємством:

1) п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість у березні, квітні, травні 2014 року на загальну суму 78 418, 00 грн. (в т.ч.: за березень 2014р. 39 143, 00 грн., за квітень 2014 р. 15 640, 00 грн., за травень 2014р. 23 635, 00 грн.);

2) п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2014 рік в сумі 70 576, 00 грн.

Підприємство із висновками контролюючого органу не погодилось та направило до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт перевірки за вих. №158 від 13.12.2017р.

За результатами розгляду даних заперечень відповідачем направлено до ТОВ МНП «Ремавтоматика» лист «Про результати розгляду заперечень» (вих. №35302/10/04-36-14-18 від 24.11.2017р.), у якому висновки податкового органу в акті перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки контролюючим органом сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 28.11.2017р., яким контролюючий орган збільшив суму грошового зобовязання платника за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» (код платежу 11021000) на загальну суму 88 220, 00 грн. (в т.ч.: за основним платежем 70 576, 00 грн. та за штрафними санкціями 17 644, 00 грн.).

Не погоджуючись з таким рішенням контролюючого органу, ТОВ МНП «Ремавтоматика» звернулось до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 16.1.4 пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, встановлено обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу (п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України).

Відповідно п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України - базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України - датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи із системного аналізу наведених правових норм для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно із п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, відображенню в бухгалтерському обліку та податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, при наявності первинного документу, що підтверджує таку господарську операцію.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної у листі останнього від 02.06.2011р. №742/11/13-11.

При цьому, наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права на придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Так, відповідачем в ході проведеної перевірки встановлено наступне.

Згідно із відомостями розділу 3 акта перевірки, що ТОВ МНП «Ремавтоматика» у період з березня по травень 2014 році задекларовано взаємовідносини із ТОВ «Контакт Плюс» () на загальну суму 470 508, 00 грн. (в т.ч. податок на додану вартість (далі0 ПДВ) - 78 418,00 грн.)

Зазначені суми включено ТОВ МНП «Ремавтоматика» до складу витрат за 2014 рік в сумі 392 090, 00 грн. та до складу податкового кредиту підприємства за березень 2014 року у сумі ПДВ 15 640,00 грн., за квітень 2014 року у сумі ПДВ 39 143,00 грн., за травень 2014 року у сумі ПДВ 23 635, 00 грн.

Відповідно до АІС «Податковий блок» та «Детальної інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» у ТОВ МНП «Ремавтоматика» задекларовані взаємовідносини з ТОВ «Контакт Плюс» за березень, квітень та травень 2014 року, а саме:

-за березень 2014р. ТОВ МНП «Ремавтоматика» задекларувало податкові зобовязання з ПДВ на суму 15 639, 80 грн. у податковій декларації № від 18.04.2014р., а контрагент позивача ТОВ «Контакт Плюс» задекларувало аналогічну суму ПДВ у податковій декларації № від 22.04.2014р.;

-за квітень 2014р. ТОВ МНП «Ремавтоматика» задекларувало податкові зобовязання з ПДВ на суму 39 143, 60 грн. у податковій декларації № від 20.05.2014р., а контрагент позивача ТОВ «Контакт Плюс» задекларувало аналогічну суму ПДВ у податковій декларації № від 21.05.2014р.;

-за травень 2014р. ТОВ МНП «Ремавтоматика» задекларувало податкові зобовязання з ПДВ на суму 23634, 80 грн. у податковій декларації № від 19.06.2014р., однак контрагентом позивача ТОВ «Контакт Плюс» не задекларувано аналогічну суму ПДВ у податковій звітності.

При цьому, відповідач в акті зауважив, що податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстровані.

Стосовно контрагенту позивача контролюючим органом зазначено, що у відповідності до інформаційних баз даних Державної фіскальної служби України ТОВ «Контакт Плюс» зареєстроване Дніпропетровським міським управлінням юстиції (), свідоцтво про державну реєстрацію №0051113 від 02.12.2010р. Станом на момент проведення перевірки контрагент позивача перебував на обліку у Державній податковій інспекції у Чечелівському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області зі станом платника - «7», тобто до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей, основний вид діяльності - 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля. Податкова адреса: Україна, 49089, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, Красногвардійський район, вул. Будівельників, буд. 23, кв (офіс) 2.

Свідоцтво платника ПДВ № 200163382 від 13.02.2014 має статус «анулюване» (23.05.2014р., причина анулювання - 41 - ліквідація за власним бажанням).

Згідно звіту за формою 1-ДФ за 1 квартал 2014 року на підприємстві працювало 2 особи. Основні засоби на підприємстві відсутні.

Декларацію з податку на прибуток за 2014 рік не подано, в зв'язку з чим показники не задекларовані підприємством.

Згідно даним Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України підприємством ТОВ «Контакт Плюс» () подано декларацію за:

- березень 2014 року (№ від 22.04.2014р.), задекларовано податкових зобовязань на суму ПДВ 15 639, 80 грн., проте актом про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання від 16.07.2014р. №1929/04-66-15-22/37376458 ДПІ у Чечелівському м.Дніпро ГУ ДФС у Дніпропетровській області, податкові зобов'язання не визнано, існують розбіжності в сумі 15 369, 80 грн.;

-квітень 2014 року (№ від 21.05.2014 року), задекларовано податкових зобовязань на суму ПДВ 39 143, 60 грн., але актом про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання від 08.08.2014р. №2301/04-66-22-04/37376458 ДПІ у Чечелівському м.Дніпро ГУ ДФС у Дніпропетровській області, податкові зобов'язання не визнано, існують розбіжності в сумі 39 143, 60 грн.;

Декларація за травень 2014 року підприємством не подана. За даними Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України існують розбіжності у сумі 23 634, 80 грн.

За результатами проведеного аналізу інформаційних базах контролюючих органів (ІС «Податковий блок»; Архів електронної звітності (ЄРПН); підсистема 2.19 АС «Аудит» та ін.), ТОВ «Контакт Плюс» () не є виробником вищезазначеного товару, та по ланцюгу придбання вищезазначений товар не придбавався (обрив ланцюга).

Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «Контакт Плюс» () встановлено, що ТОВ «Контакт Плюс» () здійснює придбання великої кількості товарно-матеріальних цінностей (далі-ТМЦ), що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям ТОВ «Контакт Плюс» (), що також здійснено ТОВ «Контакт Плюс» у березні, квітні та травні 2014 року.

Так, зокрема у березні 2014 року контрагентом позивача придбані апельсини свіжі, лимони свіжі, хурма свіжа, помідори свіжі, корінь імбиру, редис свіжий, петрушка, авокадо та тощо.

У квітні 2014 року не зареєстровані податкові накладні на придбання товару.

У травні 2014 року придбані помідори свіжі, лимони свіжі, плоди ківі свіжі, нектарини свіжі, грейпфрути свіжі, виноград сушений Vitis vinifera (родзинка), доставка авто 12м, труба 159х4, арматура 10 ндл, арматура 12мм, 12м А400; арматура 16мм, 12м А400, арматура 25мм, 12м, А400, кутник рівнополичний 45x45x4, кутник рівнополичний 75x75x7, кутник рівнополичний 100x100x8, лист 2 г/к (1,25x2,5м), автошина 175/70R13 Бел-100 б/к, автошина 8,25R20 К-84М МБ, У-2 не 10, автошина 195/70R15C Бел-171 б/к, автошина 195R14C Бел-78 б/к, автошина 185/65R14 BEL-254 б/к ArtMotion, автошина 185/60R14 BEL -256 б/к, автошина 175/70R13 BEL-253 б/к, АКБ 6СТ-190АЗ (3) VORTEX, АКБ 6СТ-60 A3 (1) акумулятор, АКБ 6СТ-192 А (3) FORSE, АКБ 6CT-100 A (0) FORSE, АКБ 6CT-74 A (0) FORSE, АКБ 6CТ-65 A (0) FORSE, АКБ 6CT-45 ОСОБА_2(1) акумулятор, АКБ 6CT-65 A (1) FORSE.

Однак згідно ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій податкові накладні на реалізований товар на суму ПДВ 78 418, 00 грн. - не зареєстровані.

Тобто не можливо дослідити асортимент придбаного та реалізованого товару по номенклатурним позиціям. Також відсутнє придбання сировини та послуг, притаманній виробничий діяльності ТОВ МНП «Ремавтоматика». Відсутнє придбання товарів (послуг), необхідних для ведення господарської діяльності: газу, електроенергії, не встановлено придбання послуг по оренді землі, складських приміщень, навантажувально-розвантажувальних робіт та інше.

За результатами аналізу ЄРПН за весь період діяльності ТОВ «Контакт Плюс» () по ланцюгу взаємопов'язаних господарських операцій з руху вищезазначеного товару, встановлена відсутність джерела його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва.

При цьому, відповідач зауважив, що підприємством до перевірки не надано жодних бухгалтерських та первинних документів.

Результатами дослідження діяльності ТОВ «Контакт Плюс» () вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов'язань іншим підприємствам, в т.ч. й ТОВ МНП «Ремавтоматика».

Так, за перевіряємий період ТОВ МНП «Ремавтоматика» по податку на прибуток звітувало з наступними показниками:

- за 2014 рік - (податкова декларація за № від 02.03.2015р.):

Р.01 «Доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування» - 4 297 160,00 грн.

Р.04 «Витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування» - 4 145 784,00 грн.

Р.07 «Обєкт оподаткування від всіх видів діяльності» - 151 376, 00 грн.

Р.16 «Податок на прибуток, нарахований за результатами звітного податкового періоду» - 0 грн.

За перевіряємий період ТОВ МНП «Ремавтоматика» по ПДВ звітувало з наступними показниками: 2014 рік

а) за березень 2014 року (податкова декларація № від 18.04.2014 року), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів було задекларовано наступні дані:

- усього податкових зобов'язань з ПДВ (рядок 9 декларації) у сумі ПДВ 64 038, 00 грн.;

- податковий кредит з основною ставкою (рядок 10 декларації) у сумі ПДВ 23 749, 00 грн.;

- усього податкового кредиту з ПДВ (рядок 17 декларації) у сумі ПДВ 23 749, 00 грн.;

- різниця між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з ПДВ (рядок 18 декларації) склала 40 289, 00 грн. (позитивне значення);

б) за квітень 2014 року (податкова декларація № від 20.05.2014 року), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів було задекларовано наступні дані:

- усього податкових зобов'язань з ПДВ (рядок 9 декларації) у сумі ПДВ 86 256, 00 грн.;

- податковий кредит з основною ставкою (рядок 10 декларації) у сумі ПДВ 48 091, 00 грн.;

- усього податкового кредиту з ПДВ (рядок 17 декларації) у сумі ПДВ 48 091, 00 грн.;

- різниця між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту з ПДВ (рядок 18 декларації) склала 38 165, 00 грн. (позитивне значення);

в) за травень 2014 року (податкова декларація № від 19.06.2014 року), розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів було задекларовано наступні дані:

- усього податкових зобов'язань з ПДВ (рядок 9 декларації) у сумі ПДВ 67 125, 00 грн.;

- податковий кредит з основною ставкою (рядок 10 декларації) у сумі ПДВ 34 560, 00 грн.;

- усього податкового кредиту з ПДВ (рядок 17 декларації) у сумі ПДВ 34 560, 00 грн.;

- різниця між сумою податкове зобов'язань та сумою податкового кредиту з ПДВ (рядок 18 декларації) склала 32 562, 00 грн. (позитивне значення).

Отже, як зазначено відповідачем в акті перевірки та відзиві та не спростовано позивачем ТОВ МНП «Ремавтоматика» до перевірки не було надано жодних бухгалтерських та первинних документів, в той час як факт отримання позивачем 11.04.2017р. запиту податкового органу «Про надання пояснень та їх документального підтвердження по взаємовідносинам із ТОВ «Контакт Плюс» за вих. №5711/10-04-36-14-09-16 від13.03.2017р. підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області отримано вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16.06.2017р. (вирок набрав законної сили 17.07.2017р.), яким визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч.ч. 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 212 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 стосовно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, а саме: впродовж 2013-2014 років ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, діючи спільно у складі організованої групи, виконуючи вказівки ОСОБА_8, шляхом пособництва у реєстрації в державних органах влади суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), набули можливість розпоряджатись всіма майновими і немайновими правами, шляхом маніпулювання номінальними керівниками наступних підприємств: .... ТОВ «Контакт Плюс»….

Ознаками фіктивності ТОВ «Контакт Плюс» .... є реєстрація підприємств на підставних осіб, відсутність підприємств за юридичними адресами, відсутність здійснення реальної господарської діяльності, спрямованої на отримання прибутку, відсутність основних засобів, складських приміщень, персоналу тощо.

Оскільки, вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16.06.2017р. ТОВ «Контакт Плюс» визнано фіктивним, тому неможливо підтвердити правомірність віднесення сум до складу податкового кредиту та до складу валових витрат, за період березень - травень 2014 року по взаємовідносинам з даними контрагентом-постачальником.

За результатами аналізу податкової інформації та показників, що містяться у податкових деклараціях з ПДВ, поданих ТОВ МНП «Ремавтоматика» за відповідні періоди, даних Єдиного реєстру податкових накладних, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України при здійсненні господарських операцій з вищевказаним підприємством.

Окрім того, слід зазначити, що у вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05.01.2016р. у справі №204/7850/15К (1-кп/204/96/16), яким директора та головного бухгалтера ТОВ «Контакт Плюс» ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за №0000102 від 05.01.2016р., передбаченого ч. 1 ст.205 Кримінального кодексу України, а саме - погодився за грошову винагороду стати засновником та директором ТОВ «Контакт Плюс».

Таким чином, ОСОБА_2 став формальним учасником (власником) директором ТОВ «Контакт Плюс», не маючи при цьому наміру здійснювати заявлену у статуті фінансово-господарську діяльність зазначеного підприємства та усвідомлюючи той факт, що діяльність підприємства ТОВ «Контакт Плюс» буде носити незаконний характер, зокрема, направлена на сприяння підприємствам реального сектору економіки в ухиленні від сплати податків, шляхом безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам контрагентам, а також на вчинення безтоварних операцій направлених на переведення грошових коштів з безготівкової форми в готівкову. Після реєстрації підприємства ОСОБА_2 передав реєстраційні документи ТОВ «Контакт Плюс» невстановленій слідством особі для незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам реального сектору економіки. Підозрюваний ОСОБА_2 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов'язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розкриттю інших злочинів.

Слід зауважити, що позивачем надано до суду первинну документацію по взаємовідносинам ТОВ МНП «Ремавтоматика» та ТОВ «Контакт Плюс» за підписом директора останнього ОСОБА_2

Водночас, наведена у вищезазначених вироках інформація дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для декларування податкових зобовязань позивача (зокрема, по податку на прибуток), виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Отже, первинні документи, які складені позивачем по взаємовідносинам із ТОВ «Контакт Плюс» є носять формальний характер та не можуть підтверджувати факт здійснення будь-яких господарських операцій між даними підприємствами.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16.06.2017р. у справі №201/8082/16-к та вирок Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05.01.2016р. у справі №204/7850/15К (1-кп/204/96/16) - є підтвердженням факту нереальності господарських операцій між ТОВ МНП «Ремавтоматика» та ТОВ «Контакт Плюс».

Крім того, відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 16.01.2018р. (справа К/9901/1478/18), статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.12.2015р. по справі №826/15034/14 та у постанові від 12.01.2016р. по справі №21-3706а15.

Отже, за висновком суду будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів що передбачені законодавством.

У постанові від 01.12.2015р. у справі №826/15034/14: Верховний Суд України зазначив, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Подані товариством первинні документи бухгалтерського та податкового обліку (податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) не є достатніми доказами фактичного виконання операцій; спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими ДПІ фактами щодо фіктивної діяльності Контрагента позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Крім того, у постанові від 17.11.2015р. у справі №2а/3264/11/1070 Верховний Суд України зазначив, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Таким чином, надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд зазначає, згідно частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України - органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази, які свідчать про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. В той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Ремавтоматика» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави для вирішення питання про розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Монтажно-налагоджувального підприємства "Ремавтоматика" (місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська область, м.Камянське, вул. Прохідний тупік, 9; ) до Головного управління ДФС и у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Копію рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1