Справа № 560/302/19
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/302/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Варченко В.В. позивача ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням періоду ведення нею підприємницької діяльності з 01.11.2001 року по 01.12.2014 року у страховий стаж в повному обсязі (місяць за місяць) у відповідності до пункту 3-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 01.01.2018 року.

Позивач підставою позову зазначає порушення відповідачем вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При призначенні пенсії через відсутність сплати страхових внесків відповідач не в повному обсязі зарахував до її страхового стажу періоди протягом яких позивач здійснювала підприємницьку діяльність та сплачувала фіксований податок та єдиний податок.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним позивач звернулась в суд з даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою від 01.02.2018 року Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху.

Ухвалою від 06.02.2018 року Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та надала суду пояснення за змістом даного адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та надала суду пояснення згідно поданого відзиву на даний адміністративний позов.

В обґрунтування відзиву зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при призначенні пенсії позивачу до страхового стажу зараховані періоди протягом яких сплачувались страхові внески. Підстави для перерахунку пенсії позивачу та зарахування при цьому до страхового стажу періодів протягом яких позивач здійснювала підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування та застосуванням фіксованого податку відсутні, оскільки норма Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої у разі відсутності необхідного страхового стажу для визначення права на пенсію за віком згідно статті 26 даного Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку застосовується тільки для осіб, які звернулись за призначенням пенсії з 01.01.2018 року.

З врахуванням зазначеного просить суд відмовити у задоволенні позову.

01.03.2019 року позивач подала відповідь на відзив, в якому вона не погоджується із правовим обґрунтуванням, викладеним відповідачем у вказаному відзиві.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 03.08.2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Пенсія ОСОБА_1 обчислена з врахуванням її страхового стажу в розмірі 30 років 1 місяць 10 днів (враховано по 31.07.2011 року).

Позивач у період з 01.11.2001 року по 31.12.2014 року здійснювала підприємницьку діяльність та сплачувала фіксований податок та єдиний податок.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017 року, розділ ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", доповнено пунктом 3-1, відповідно до якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону до страхового стажу включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як субєкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

В листопаді 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням до її страхового стажу періоду ведення нею підприємницької діяльності з 01.11.2001 року по 01.12.2014 року в повному обсязі (місяць за місяць) у відповідності до пункту 3-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.01.2018 року.

Листом від 05.12.2018 року №2652/М-8 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що в розрахунок страхового стажу їй зараховано періоди здійснення нею підприємницької діяльності з 01.11.2001 року по 31.12.2003 року, з 01.07.2004 року по 02.09.2004 року, з 01.11.2004 року по 02.12.2004 року, з 01.04.2005 року по 02.10.2005 року та з 01.01.2006 року по 31.07.2011 року.

Періоди роботи з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року, з 01.10.2004 року по 31.10.2004 року, з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року, з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року, з 01.08.2011 року по 31.08.2011 року та з 01.09.2011 року по 31.12.2014 року не зараховані до страхового стажу позивача у зв'язку із відсутністю сплати страхових внесків.

В листі відповідач зазначив, що підстави для зарахування зазначених періодів до страхового стажу позивача відсутні, оскільки норми пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовуються тільки для призначення пенсії за віком особам, які звернулись за призначенням пенсії з 01.01.2018 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, далі - ОСОБА_3 № 1058-IV) цей ОСОБА_3, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - ОСОБА_3 № 1788-XII).

Частиною 1 статті 62 Закону 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків.

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб'єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Згідно із пунктом 2.7 Порядку №22-1 до заяви про перерахунок пенсії у звязку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у звязку зі зміною кількості членів сімї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію особи як субєкта підприємницької діяльності.

З огляду на вищевикладене, обов'язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Як вбачається з довідки Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.01.2019 року №2306/10/22-01-58-06 фізична особа-підприємець ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, перебуває на обліку в ДПІ м.Хмельницького з 29.10.2001 року.

Згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 13.02.1998 року №129/98-ВР, позивач сплатила фіксовану суму єдиного податку (фіксований патент) у період з 01.11.2001 року по 31.12.2011 року:

- 01.11.2001 року по 31.12.2001 року - 120,00 грн.;

- 04.01.2002 року по 31.12.20002 року - 720,00 грн.;

- 01.01.2003 року по 31.12.2003 року - 720,00 грн.;

- 01.01.2004 року по 31.12.2004 року - 720,00 грн.;

- 12.01.2005 року по 31.12.2005 року - 720,00 грн.;

- 16.01.2006 року по 31.12.2006 року - 720,00 грн.;

- 10.01.2007 року по 31.12.2007 року - 750,00 грн.;

- 16.01.2008 року по 31.12.2008 року - 1080,00 грн.;

- 12.01.2009 року по 31.12.2009 року - 900,00 грн.;

- 10.01.2010 року по 31.12.2010 року - 1080,00 грн.;

- 13.01.2011 року по 31.12.2011 року - 1215,00 грн.

В період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування - 1 група.

03.07.1998 року за №727/98 Президентом України прийнято Указ Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства".

Відповідно до пункту 2 зазначеного Указу (чинного на час сплати позивачем єдиного податку у період з 01.01.2001 року по 31.12.2011 року) суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах:

- до місцевого бюджету - 43 відсотки;

- до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

- на обов'язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Згідно із пунктом 6 Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства" суб'єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Дію Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства" припинено згідно із Законом України від 04.11.2011 року №4014-VІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності", який набрав чинності з 01.01.2012 року.

Таким чином, судом встановлено, що здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 01.11.2001 року по 31.12.2011 року позивач сплачувала у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду); законодавчо визначеного обов'язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку у позивача не було.

Враховуючи наведене, суд вважає, що необхідно визнати протиправною відмову відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди здійснення нею підприємницької діяльності з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року; жовтень 2004 року; з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року; з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року; серпень 2011 року; з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року включно, оскільки позивач сплачувала збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у складі єдиного податку.

ОСОБА_3 обставини об'єктивно підтверджуються довідкою Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 18.01.2019 року №2306/10/22-01-58-06.

З 01.01.2012 року набув чинності ОСОБА_3 України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності".

Так, згідно із пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час перебування позивача на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень.

Згідно із пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування регламентовано статтею 298 Податкового кодексу України. Так для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби заяву.

Відповідно до пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об'єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності фізичної особи та оподатковані згідно з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 підпункту 293.3.1 пункту 293.3 або підпунктом 1 підпункту 293.3.2 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу;

4) земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності;

5) збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності;

6) збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства.

Пунктом 300.1 статті 30 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Аналізуючи зміст наведених правових норм Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що на відміну від Указу Президента "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства" глава 1 Податкового кодексу України "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності" не передбачає сплату збору на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в складі сплати єдиного податку фізичною-особою підприємцем, починаючи з 01.01.2012 року.

Верховною Радою України 08.07.2010 року за №2464-VІ, прийнято ОСОБА_3 України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

ОСОБА_3 набрав чинності з 01.01.2011 року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI (в редакції чинній станом на 01.01.2012 року) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В зв 'язку із набранням чинності змінами до Податкового кодексу України з 01.01.2012 року, позивач обрала спрощену систему оподаткування та у період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року перебувала на спрощеній системі оподаткування, як платник 1 групи.

Оскільки позивач з 03.08.2011 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому вона здійснюючи підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" була звільнена від сплати єдиного внеску та могла бути платником єдиного внеску виключно за умови її добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати єдиного внеску, а Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року №2148-VІІІ, який набрав чинності 11.10.2017 року, внесено зміни до пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону передбачено зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску), суд вважає, що необхідно визнати протиправною відмову відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період ведення нею підприємницької діяльності у період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, так як позивач була звільнена від сплати єдиного внеску і така обставина надає їй право на зарахування вказаного періоду здійснення нею підприємницької діяльності до страхового стажу.

Судом встановлено, що відповідач до страхового стажу позивача зарахував періоди протягом яких позивач здійснювала підприємницьку діяльність, а саме: з 01.11.2001 року по 31.12.2003 року, з 01.07.2004 року по 02.09.2004 року, з 01.11.2004 року по 02.12.2004 року, з 01.04.2005 року по 02.10.2005 року, з 01.01.2006 року по 31.07.2011 року.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила зарахування зазначених періодів до страхового стажу позивача.

Зважаючи на те, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні періодів зайняття ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю: з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року; жовтень 2004 року; з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року; з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року; серпень 2011 року; з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року; з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року суд вважає за необхідне зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 зазначені періоди та здійснити перерахунок пенсії позивача.

Щодо позовної вимоги позивача про здійснення виплати пенсії із зарахуванням періодів зайняття нею підприємницькою діяльністю, суд зазначає, що остання задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною та може бути реалізована лише після здійснення перерахунку пенсії позивача та чіткого визначення відповідних сум, які могли бути недоплачені позивачу, після набрання законної сили даним рішенням суду.

Суд допускає, що при зарахуванні до страхового стажу позивача вказаних періодів здійснення нею підприємницької діяльності, розмір пенсії при проведенні відповідного перерахунку, може не збільшитися.

Суд також зазначає, що норма Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої у разі відсутності необхідного страхового стажу для визначення права на пенсію за віком згідно статті 26 даного Закону до страхового стажу включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку не містить приписів щодо її застосування виключно для осіб, які звернулись за призначенням пенсії з 01.01.2018 року, тому при вирішенні спору не бере до уваги відповідні пояснення представника відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на це, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 768, 40 грн., (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області при призначенні пенсії ОСОБА_1, які полягають у відмові в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів зайняття нею підприємницькою діяльністю:

- з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року;

- жовтень 2004 року;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року;

- з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року;

- серпень 2011 року;

- з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року;

- з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди зайняття нею підприємницькою діяльністю:

- з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року;

- жовтень 2004 року;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року;

- з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року;

- серпень 2011 року;

- з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року;

- з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням її страхового стажу за періоди зайняття нею підприємницькою діяльністю:

- з 01.01.2004 року по 30.06.2004 року;

- жовтень 2004 року;

- з 01.01.2005 року по 31.03.2005 року;

- з 01.11.2005 року по 31.12.2005 року;

- серпень 2011 року;

- з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року;

- з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 768, 40 грн., (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 березня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,Хмельницький,Хмельницька область,29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя ОСОБА_4