Справа № 810/3927/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2019 року

Київ

справа №810/3927/15

адміністративне провадження №К/9901/28185/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуІрпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
на постановуКиївського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 (суддя:Дудін С.О.)
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 (колегія суддів у складі:Костюк Л.О.; Бужак Н.П., Твердохліб В.А.)
у справі №810/3927/15
за позовомДочірнього підприємства «Рітейл Вест»
доІрпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Рітейл Вест» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № та № від 11.06.2015.

Позов мотивований реальністю виконання господарських операцій зі спірним контрагентом ТОВ «Лідер Медіа Груп», що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016, адміністративний позов задоволено повністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з необґрунтованості доводів податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства при проведенні господарських операцій зі спірним контрагентом.

Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини, що мають значення для вирішення справи, судами з'ясовані неповно.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка Дочірнього підприємства «Рітейл Вест» () з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на прибуток за період з 01.07.2014 по 31.12.2014 та податку на додану вартість за період з 01.07.2014 по 31.01.2015 по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лідер Медіа Груп» (), за результатами якої складено акт від 29.05.2015 № 742/22-4/38733983 про порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Рітейл Вест» занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до держаного бюджету за липень - листопад 2014 року на загальну суму 990635, 00 грн., та завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на додану вартість на загальну суму 119106, 00 грн.

Висновки акта перевірки обґрунтовані тим, що правочини, які були укладені між позивачем та ТОВ «Лідер Медіа Груп», не спричини реального настання юридичних наслідків, оскільки актом перевірки ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Лідер Медіа Груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Стиль Медіа» за період з 01.07.2014 по 31.08.2014» № 1835/26-59-22-02/38871470 від 26.12.2014 встановлено, що первинна документація, яка була підписана між ТОВ ТОВ «Лідер Медіа Груп» та ТОВ «Стиль Медіа» не відповідає вимогам законодавства щодо оформлення документації, що в свою чергу, свідчить про фіктивний характер господарських відносин між вказаними юридичними особами. Господарська діяльність ТОВ «Стиль Медіа» має ознаки нереального здійснення господарських операцій, зокрема: відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій; відсутній кваліфікований персонал; незначний штат працюючих осіб. Згідно з даними автоматизованої системи «Перегляд результатів співставлення» АІС «Податковий блок» при досліджені ланцюга поставки, в частині формування податкового кредиту, до ТОВ «Лідер Медіа Груп», не встановлено суб'єктів господарювання в ланцюзі придбання рекламних послуг, які мали взаємовідносини (є власниками) ТЦ «Гулівер», «Комод», «Макрос», «Олімпійський», «Караван», «Аладін», «Арена-Сіті», телеканалів «Інтер», « 1+1», «СТБ», ринок «Троєщина», комунальне підприємство Київський метрополітен, що свідчить про неотримання відповідних послуг і відповідно, вказаний контрагент позивача не мав можливості в подальшому надати ДП «Рітейл Вест» послуги з розміщення рекламних матеріалів в ефірі каналів, на станціях метрополітену та на моніторах у торгових центрах.

На підставі акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.06.2015 № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість в сумі 119106,00 грн.; № , яким донараховано грошове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1238293,75 грн., у тому числі податкове зобов'язання на суму 990635,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 247658,75 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Лідер Медіа Груп» при виконанні договорів про надання послуг № 1607/14 від 15.07.2014 та № 0505/14 від 24.04.2014, предметом яких є надання комплексу послуг, пов'язаних з плануванням, організацією і проведенням рекламних компаній для просування на території України продукції замовника, а також договорів на виконання робіт з виготовлення рекламної продукції № 0206/14 від 26.05.2014, № 0508/14 від 28.07.2014, № 0309 від 11.08.2014, № 1112/14 від 25.11.2014, № 0807/14 від 25.06.2014, № 0606/14 від 26.05.2014, № 1111/14 від 24.10.2014, № 1909/14 від 12.08.2014, № 1609/14 від 12.08.2014, № 1007/14 від 25.06.2014, № 0811/14 від 27.10.2014, № 1812/14 від 26.11.2014, № 0412/14 від 24.11.2014, № 0409/14 від 11.08.2014, № 0511/14 віл 23.10.2014, № 0208/14 від 28.07.2014, № 0804/14 від 27.03.2014, № 0312/14 від 24.11.2014, № 0211/14 від 23.10.2014, № 0301/14 від 25.12.2014, № 1208/14 від 28.07.2014, № 0808/14 від 28.07.2014, № 0210/14 від 19.09.2014, № 1412/14 від 25.11.2014, № 0207/14 від 25.06.2014, № 0205/14 від 24.04.2014, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а саме: актами надання послуг, актами прийому-передачі, податковими та видатковими накладними, платіжними дорученнями.

При укладенні договорів сторонами досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Податкові накладні, виписані ТОВ «Лідер Медіа Груп», містять всі необхідні реквізити.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм попередні судові інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судами були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту на підставі податкових накладних, виданих контрагентом.

Поруч з цим, судами правильно взято до уваги, що в обґрунтування донарахування податку на додану вартість та зменшення від'ємного значення з податку на додану вартість та на прибуток відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на матеріалах перевірок контрагентів позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2016 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

..........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду