Справа № 240/1129/19
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 березня 2019 року м. Житомир справа № 240/1129/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов"язання призначити та виплачувати пенсію,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на умов, визначених ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку на шість років, як особі, яка постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення і станом на 01.01.1993 проживала у цій зоні не менше трьох років;
- зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дати звернення з відповідною заявою, тобто з 18.09.2018.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач здійснив побутове тлумачення норм законодавства України та видав бажану інформацію за дійсну, оскільки її робота на підприємствах не впливає на факт проживання у м. Коростень у заявлений період, крім того у період з 20.02.1987 по 18.10.1994 позивач перебувала у декретній відпустці по догляду за синами ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2
Ухвалою від 18.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 26-28), в якому просив відмовити в задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що у період з 20.02.1987 по 31.12.1992 позивач працювала в СГТОВ "Зоря" с. Соколів, Червоноармійського району, Житомирської області та з 03.12.1992 по 18.10.1994 в Обласному протитуберкульозному диспансері, тобто у зазначений період фактично постійно не проживала у зоні добровільного відселення.
В судовому засіданні:
- представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі;
- представник відповідача проти задоволення позову заперечував.
За згодою представників сторін суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою № 7197/579 (а.с. 33) про призначення пенсії за віком ЧАЕС.
Рішенням Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 17.12.2018 № 10005 (а.с. 30) позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у відповідності до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", так як відповідно до довідки від 14.09.2018 № 584, що видана комунальним виробничим житловим квартирно-експлуатаційним підприємством № 1, можуть бути враховані періоди з 20.11.1986 по 19.02.1987 та з 19.10.1994 по 30.06.1995, що є недостатнім для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, про що листом від 22.12.2018 № 155/03.02 було повідомлено ОСОБА_1 (а.с. 13).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ката строфи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статі 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 роки не менше 3 років.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 з 20.11.1986 по 30.06.1995 була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (14).

Місто Коростень Житомирської області у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 відносилося до зони гарантованого добровільного відселення.

Матеріалами справи підтверджено постійне проживання позивачки в зоні у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд зазначає, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивач набула права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", внаслідок постійного проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.

Подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, а тому відмова відповідача у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку з підстави того, що у період з 20.02.1987 по 31.12.1992 позивач працювала в СГТОВ "Зоря" с. Соколів, Червоноармійського району, Житомирської області та з 03.12.1992 по 18.10.1994 в Обласному протитуберкульозному диспансері є протиправною.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 565/841/17, від 31 липня 2018 року у справі № 572/1003/17, від 22 серпня 2018 у справі № 146/1024/17, від 30.10.2018 у справі № 360/1685/17, а згідно ч. 5 ст. 242 КАС Укаїни, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо вимоги про призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дати звернення з відповідною заявою, тобто з 18.09.2018, то вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як зазначалось вище, ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку на три роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Як вбачається з частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років; починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу на певну дату.

З матеріалів справи вбачається, що позивач почала проживати в зоні гарантованого добровільного відселення з 20.11.1986, тобто початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) ОСОБА_1 не встановлюється, проте, враховуючи повні 8 років проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, ОСОБА_1 має право на зниження пенсійного віку на 4 роки (1 рік за кожні 2 повних роки проживання у зоні гарантованого добровільного відселення).

Враховуючи вищевикладене, те, що на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, виповнилось 55 років (а.с. 10) та те, що позивач має право на зниження пенсійного віку на 4 роки, суд приходить до висновку, що пенсія ОСОБА_1 може бути призначена лише з 21.12.2019 за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Беручи до уваги часткове задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені нею судові витрати в сумі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10005, номер НОМЕР_1) до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (вул. Перемоги, 55, м. Житомир, 10003, код 40380333), задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку з підстави того, що у період з 20.02.1987 по 31.12.1992 позивач працювала в СГТОВ "Зоря" с. Соколів, Червоноармійського району, Житомирської області та з 03.12.1992 по 18.10.1994 в Обласному протитуберкульозному диспансері.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 384,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк