Справа № 240/5135/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5135/18

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

05 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року (рішення прийнято у м. Житомирі, повний текст рішення складено 14.01.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У жовтні 2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , у якому він просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 27.10.2017, внаслідок поранення (травм), пов`язаних із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум страхування, оформлену протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 №34;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 27.10.2017, внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", з урахуванням раніше виплачених сум.

2. У обґрунтування позову позивач зазначив, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, однак, рішенням комісії Міністерства оборони України йому відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги і компенсаційних виплат, з посиланням на те, що встановлення ІІІ групи інвалідності відбулось у понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що законодавство допускає можливість виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. У даній справі така умова не дотримана, оскільки між встановленням позивачу ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності та встановленням ІІІ групи інвалідності минуло більше 2-х років. У зв`язку з цим, рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

5. Скаржник, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

6. Апелянт зазначив, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення ступеня втрати працездатності.

7. Аналогічна правова позиція вкладена в постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 21.06.2018 у справі№760/11440/17, а також у постанові від 20.03.2018 у справі №295/3091/17.

8. Також апелянт, вказав, що на момент отримання ним 19.10.2014 поранення під час виконання бойового завдання, яке в подальшому стало причиною встановлення інвалідності, Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, не містив правових норм, які б обмежували або унеможливлювали отримання мною одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, навіть при встановленні вищої групи інвалідності.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

9. Судом встановлено, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу за контрактом на посаді начальника служби пожежної безпеки у Військовій частині НОМЕР_1 (м. Житомир).

10. 19 жовтня 2014 року під час виконання бойового завдання щодо забезпечення руху конвою техніки 24 окремої механізованої бригади внаслідок потрапляння колони у засідку бойовиків поблизу населеного пункту Сміле Слов`яносербського району Луганської області ОСОБА_1 отримав поранення: Вибухова травма. Вогнепальні осколкові сліпі поранення лівого плеча, шиї, лівої половини обличчя з наявністю стороннього тіла (металевого осколка) Акубаротравма лівого вуха. Перфорація лівої барабанної перетинки. Лівобічна комбінована тугуватість з сприянням шепітної мови 0 м, що підтверджується довідкою командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1995/вос від 04.11.2014 (а.с. 21).

11. Згідно з довідкою МСЕК від 23.06.2015 Серія ЖИА №001230 ОСОБА_1 було встановлено 15% втрати працездатності (а.с. 24).

12. У вересні 2015 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із втратою працездатності у сумі 12789,00 грн, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 №1863 від 17.10.2018 (а.с. 19).

13. У подальшому, з 27.10.2017 ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, що настала за наслідками поранення, Так, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісії серії 12 ААБ №025365 від 16.01.2018 (а.с. 26).

14. У зв`язку із встановленням позивачу статусу інваліда війни ІІІ групи з 27.10.2017, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та, на думку позивача, набуття ним права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до чинних ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у встановлений законодавством строк, позивач звернувся до командування Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату (доплату) одноразової грошової допомоги та надав копії необхідних документів, для направлення їх до МО України для вирішення питання про виплату йому одноразової грошової допомоги МОУ згідно з ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як інваліду війни ІІІ групи.

15. У подальшому Військовою частиною НОМЕР_1 через Житомирський ОВК направлено до Міністерства оборони України документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

16. Згідно з витягом з протоколу №34 від 30.03.2018 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з урахуванням виплачених раніше сум, оскільки встановлення йому ІІІ групи інвалідності відбулось з 27.10.2017, тобто у понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності. Вказано, що згідно з абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється (а.с. 27).

17. Не погоджуючись із діями відповідача, наголошуючи, що Міністерство оборони України протиправно відмовило у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду ІII групи, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

13. Позивач зазначив, що внаслідок поранення, отриманого 19.10.2014 під час виконання дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, виходячи з принципу юридичної визначеності, він мав законні сподівання (правомірні очікування) дотримання державою гарантій, передбачених законом для громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, зокрема, на отримання від держави передбачених законом виплат одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності внаслідок поранення (травм), пов`язаних із захистом Батьківщини, в тому числі й при подальшому погіршенні здоров`я та встановленні вищої групи інвалідності, без встановлення будь-яких часових обмежень.

14. Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що чинним законодавством передбачено можливість виплати одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі встановлення вищої групи інвалідності, однак, відповідно до положень статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII та Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку" призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 №975, вказане право обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності. Також відповідач зазначив, що 23.06.2015 під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 15% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. У зв`язку із встановленням 23.06.2015 ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, позивачу виплачена одноразова грошова допомога у сумі 12789,00 грн (1218 х 70 х 15%). Під час повторного огляду з 27.10.2017 МСЕК встановлено позивачу ІІІ групу інвалідності у зв`язку з тим, що поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. З урахуванням того, що первинний огляд МСЕК з метою встановлення ступеня втрати працездатності відбувся у червні 2015 року, після чого, позивачу виплачена одноразова грошова допомога, а повторний у жовтні 2017 року, тобто понад дворічний термін, у зв`язку із чим, на думку відповідача, ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Частиною третьою статті 46 Основного Закону проголошено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

17. Згідно положень статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

18. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2011-ХІІ).

19. Розділом ІІ Закону №2011-ХІІ, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

20. Приписами статті 1 Закону України №2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

21. Згідно статей 1-2 Закону України №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

22. Згідно пункту першого статті 16 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

23. Підпунктом четвертим пункту другого статті 16 Закону №2011-XII встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

24. Відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

25. Згідно п.2 ст. 16-3 Закону №2011-XIІ у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

26. Пунктом четвертим статті 16-3 Закону №2011-XIІ встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

27. Суд звертає увагу, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII у Законі №2011-XIІ пункт 4 статті 16-3 доповнити абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

28. Верховний Суд України у постанові від 10 березня 2015 року у справі № 21-563а14 зазначив, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

29. Апеляційний суд, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

30. Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

31. Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

32. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

33. Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

34. Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

35. В силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яка набрала чинності 1 січня 2017 року, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 27 жовтня 2017 року.

36. Правова позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 березня 2018 року у справі № 295/3091/17 (адміністративне провадження № К/9901/5281/17), які, відповідно до статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

37. Крім того, стаття 16-3 Закону №2011-ХІІ у редакції до 01.01.2017 року не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності, однак, разом з тим, суд бере до уваги і те, що ІІІ група інвалідності встановлена позивачу первинно.

38. Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Оскільки, на момент виникнення спірних правовідносин, строків реалізації права на одноразову грошову допомогу законодавством передбачено не було, отже, позивач має право на отримання вказаної допомоги без обмеження дворічним терміном після первинного встановлення групи інвалідності (відсотка втрати працездатності).

39. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 червня 2018 року у справі № 760/11440/17 (№ К/9901/41104/18).

40. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є незаконним.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

41. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

42. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

43. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

44. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

45. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

46. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 27.10.2017, внаслідок поранення (травм), пов`язаних із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум страхування, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.03.2018 №34.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 3 групи з 27.10.2017, внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови КМУ від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 березня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.