Справа № 2240/2962/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2962/18

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

14 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Довганюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року (ухвалене у м. Хмельницькому 11 грудня 2018 року о 14:05, повний текст якого виготовлено 14 грудня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради, Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Хмельницької міської ради, управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради, в якому просить:

- визнати протиправним та нечинним Конституції України та Земельному кодексу України Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території м. Хмельницького, затвердженого рішенням третьої сесії Хмельницької міської ради від 27.09.2006 №16 із внесеними змінами та доповненнями;

- визнати протиправними дії управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради, стосовно ненадання ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови на території міста Хмельницького протягом більше п'яти років;

- зобов'язати Хмельницьку міську раду та управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради надати ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови на території міста Хмельницького протягом трьох місяців з дня набрання чинності винесеного рішення суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачами порушені його права громадянина України, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основних свобод (стаття 1 Першого протоколу Конвенції (захист права власності), стаття 14 Конвенції (заборона дискримінації), стаття 53 Конвенції (гаранті існуючих прав людини). Так, відповідачі свідомо перешкоджають у реалізації позивачем права на отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), обґрунтовуючи це черговістю отримання земельних ділянок. При цьому, кількість людей, які перебувають в черзі не скорочується, а зростає. Відповідачі свідомо не вчиняють дій для зміни існуючої ситуації, про що свідчить наявність значної кількості вільних земельних ділянок, щодо яких не проводиться повна інвентаризація земель міста з посиланням на відсутність коштів. Однак, зазначені ділянки надаються безперешкодно іншим особам, які надалі використовують їх для продажу.

Також позивач наголосив, що Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території м. Хмельницького, затвердженого рішенням третьої сесії Хмельницької міської ради від 27.09.2006 №16 із внесеними змінами та доповненнями (далі - Положення), є протиправним, оскільки не містить жодних посилань на Конституцію України та Земельний кодекс України та жодної згадки про них. Крім того, встановлена зазначеним Положенням черговість отримання земельних ділянок не передбачена законодавством, що підтверджується також листом Міністерства юстиції України від 20.07.2018 №29264/Н-15640/8.2.1.

Хмельницькою міською радою подано відзив на апеляційну скаргу в якому вказано на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зазначено, що позивач з клопотанням щодо надання йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) звертався ще 14.08.2013. При цьому, у клопотанні позивача відсутні орієнтовні розміри земельної ділянки, а також не додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Потім він звертався з запитами щодо надання інформації, за результатами розгляду яких йому неодноразово повідомлялось про номер у черзі, проте жодних дій з приводу його непогодження ОСОБА_2 не вчиняв, що свідчить про визнання ним та погодження існуючого спірного Положення.

Також вказано, що законодавством визначені особи, які мають першочергове та позачергове право на відведення їм земельних ділянок. При цьому, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад віднесено відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва. Можливості органу місцевого самоврядування щодо надання громадянам земельних ділянок обмежуються кількістю земельних ділянок, які знаходяться в межах населеного пункту, вільні від забудови і перебувають у комунальній власності. З метою гарантування та забезпечення прав на землю всіх громадян, які подали відповідні заяви на отримання земельної ділянки у власність, в тому числі і пільгових категорій, реалізації визначеного в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Beyeler v. Italy", "Oneryildiz v. Turkey", "Moskal v. Poland" принципу "доброго врядування", прийнято оскаржене Положення. Тобто, воно не заперечує, не скасовує, не обмежує та не звужує права громадян.

Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради також подало відзив на апеляційну скаргу. Зазначено, що Управлінню не має повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади міста Хмельницького та передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян. Вказано на відсутність обґрунтування порушення оскарженим Положенням прав позивача.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

13.03.2019 до суду надійшло клопотання Хмельницької міської ради про апеляційний розгляд справи за відсутності її представника.

Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради в судове засідання повноважного представника не направило, хоча було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень позивача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням третьої сесії Хмельницької міської ради від 27.09.2006 №16 затверджено Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території м. Хмельницького, затвердженого рішенням третьої сесії Хмельницької міської ради від 27.09.2006 №16.

14.08.2013 позивач подав до управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради клопотання про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови на території міста Хмельницького. До клопотання додано копії паспорта, довідки про склад сім'ї, посвідчення ветерана військової служби.

За результатами розгляду звернення позивача, листом управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 02.09.2013 №Н/6922-04-2013 повідомлено ОСОБА_2 про його включення в чергу з надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Його номер у загальному списку черговості 10912, а в пільговому списку - 1862.

В 2014 році позивач звернувся до управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради з запитом щодо надання інформації.

Листом управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 05.02.2014 №281/02-01-14 позивача повідомили, що його номер у загальному списку черговості 10915, а в пільговому списку 1862. Відповідно до Положення, надання громадянам земельних ділянок у порядку безоплатної їх приватизації для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького здійснюється виключно у порядку черговості. Розгляд питання щодо виділення позивачу земельної ділянки стане можливим після того, як підійде його порядковий номер черги.

У 2018 році ОСОБА_2 звертався з запитами щодо надання інформації, у тому числі до в.о. начальника управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради.

Листом управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 22.06.2018 №Н/4424-04-18 повідомлено, що питання щодо виділення позивачу земельної ділянки стане можливим після того, як підійде його порядковий номер черги.

Листом Міністерства юстиції України від 20.07.2018 №29264/Н-15640/8.2.1 позивача повідомлено, зокрема, про те, що Земельним кодексом України не встановлено черговості розгляду органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування клопотань громадян про безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності.

Листом управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 20.08.2018 №Н/5402-02-2018 позивача повідомлено, що згідно Положення надання земельних ділянок здійснюється виключно у порядку черговості. Станом на 09.08.2018 його номер у загальному списку черговості 10127 а в пільговому списку - 1662. Зазначено, що для проведення повної інвентаризації земель міста необхідні великі капітальні вкладення бюджетних коштів. У зв'язку з цим Хмельницька міська рада не може передбачити видатки на одночасне проведення повної інвентаризації земель міста. При цьому, фактично інвентаризація земель проводиться поступово щорічно шляхом оформлення права власності, постійного користування або оренди земельних ділянок.

Листом управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 10.09.2018 №Н-26625-18 позивача повідомлено, що згідно Положення, надання земельних ділянок здійснюється виключно у порядку черговості. Станом на 06.09.2018 його номер у загальному списку черговості 10125, а в пільговому списку 1661.

Згідно з інформаційною довідкою управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 01.10.2018 №2924/02-11, станом на 01.10.2018 у пільговій черзі з надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) перед позивачем (який перебуває в черзі з 14.08.2013), перебувають 302 учасника бойових дій, 2 ветерани військової служби, 254 особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ліквідатори, 202 інваліда війни. Крім того, у даній черзі згідно Положення, перебувають ще такі категорії як ветерани праці, діти війни, один з членів багатодітної сім'ї (батько або мати), один з членів сім'ї загиблого військовослужбовця, матері-героїні, реабілітовані жертви політичних репресій, інваліди 1 та 2 груп загального захворювання, інші громадяни, які мають пільги на отримання земельних ділянок, передбачені законодавством України.

Вважаючи, що відповідачами порушено його право на безоплатне отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване Положення є законним та обґрунтованим, прийнятим Хмельницькою міською радою на виконання належних їй повноважень, жодним чином не порушує права позивача, а навпаки забезпечує визначеність порядку отримання земельних ділянок на території міста Хмельницького.

Крім того, позивачем не виконано умов для безоплатного отримання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), адже позивач не подав до Хмельницької міської ради необхідного пакету документів для надання земельної ділянки.

Щодо позовних вимог до управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради суд першої інстанції зазначив, що до повноважень не належить питання розпорядження земельними ділянками, а тому управління не могло порушити права позивача.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

На підставі пункту "а" статті 12, пункту "б" частини 1 статті 81 Земельного кодексу України, пункту 34 частини 1 статті 26 та статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями розпоряджатися землями, які перебувають у комунальній власності. Реалізовуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування мають право безоплатно передавати землі у приватну власність громадян, а саме реалізовувати їх право на отримання земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як обґрунтовано зазначає суд першої інстанції, відповідачами не заперечується конституційне право позивача щодо безоплатної передачі земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Разом з цим, на підставі системного аналізу вищевказаних норм права, суд зазначає, що реалізація права позивача на отримання земельної ділянки на пільгових умовах вимагає від останнього вчинення певних дій, спрямованих на реалізацію такого права. Зокрема, згідно з нормами Земельного кодексу України, такими діями є надання відповідному органу місцевого самоврядування клопотання із зазначенням цільового призначення земельної ділянки та її орієнтовних розмірів. Також до клопотання слід додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Встановлено, разом із клопотанням від 14.08.2013 позивач подав до управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради позивач подав копії паспорта, довідки про склад сім'ї, посвідчення ветерана військової служби. При цьому, позивачем до вказаного клопотання не додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Отже, позивачем не дотримано вимог Земельного кодексу України, необхідних для безоплатної передачі йому земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач не заперечує даної обставини.

До того ж, в подальшому позивач не звертався до відповідачів із клопотаннями про надання земельної ділянки, а виключно подавав запити щодо надання інформації.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про відсутність інформації щодо місця розташування вільних земельних ділянок, оскільки зазначена обставина не передбачена законодавством як підстава для звільнення від виконання обов'язку здійснити дії щодо подачі відповідного клопотання та додатків до нього, передбачені Земельним кодексом України для виділення земельної ділянки, навіть якщо земельна ділянка виділяється на пільгових умовах.

У зв'язку із викладеним, суд дійшов висновку, що відповідачами не вчинено протиправних дій щодо ненадання ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови на території міста Хмельницького, у зв'язку із чим відсутні підстави для зобов'язання відповідачів надати ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови на території міста Хмельницького протягом трьох місяців з дня набрання чинності винесеного рішення суду.

Доводи позивача про його дискримінацію внаслідок ненадання земельної ділянки за умови її надання іншим особам, також обґрунтовано відхилені судом першої інстанції.

Так, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" визначено, що особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися із скаргою до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду в порядку, визначеному законом.

Водночас, ОСОБА_2 не надав доказів звернення зі скаргою щодо виникнення щодо нього дискримінації.

Крім того, згідно з наведеною вище дефініцією поняття "дискримінація", остання має місце лише тоді коли порушення прав відбувається з причини певної ознаки особи. Таке тлумачення у повній мірі відповідає положенням частини 2 статті 24 Конституції України і статті 14 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, а також практиці європейського суду з прав людини у справах про дискримінацію.

Позивач вказує на застосування щодо нього дискримінації шляхом надання земельних ділянок іншим особам. При цьому, позивачем не обґрунтовано факту наявності щодо нього дискримінації, а саме щодо наявності в нього певної ознаки, у тому значенні, яке використовується у Законі України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні".

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

У рішенні по справі "Тлімменос проти Греції" ("Thlimmenos v. Greece") Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об'єктивного та розумного виправдання. Однак, це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли держави, не маючи об'єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Отже, як Законом України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", так і практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях, а також в однаковий спосіб до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Отже, має місце припущення позивача про обмеження його прав, яке не можна пов'язувати з дискримінацією.

Крім того, колегія суддів враховує, що аналіз норм Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а також Положення про управління земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів, затвердженим рішенням дванадцятої сесії Хмельницької міської ради від 26.06.2007 №29, свідчить, що до повноважень управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради не належить питання розпорядження земельними ділянками.

Отже, позовні вимоги в цій частині безпідставно заявлені до управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради.

Визначаючись щодо обґрунтованості позовної вимоги про визнання протиправним та нечинним Конституції України та Земельному кодексу України Положення про порядок надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території м. Хмельницького, затвердженого рішенням третьої сесії Хмельницької міської ради від 27.09.2006 №16 із внесеними змінами та доповненнями, колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з положеннями статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 12 Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями комунальної власності, в тому числі і надання їх у власність громадянам, відноситься до виключної компетенції міських рад.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад належать вирішення відповідно до законодавства питань про подання допомоги особам з інвалідністю, ветеранам війни та праці, сім'ям загиблих (померлих або визнаних такими, що пропали безвісти) військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) або відставку, особам з інвалідністю з дитинства, багатодітним сім'ям у будівництві індивідуальних жилих будинків, проведенні капітального ремонту житла, у придбанні будівельних матеріалів; відведення зазначеним особам у першочерговому порядку земельних ділянок для індивідуального будівництва, садівництва та городництва.

Згідно з статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з частинами 1, 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Суд апеляційної інстанції вважає доречними висновки суду першої інстанції про те, що Хмельницька міська рада наділена повноваженнями приймати нормативні акти, спрямовані на визначення та врегулювання внутрішніх процедур, які б визначали реалізацію повноважень щодо безоплатної передачі землі у приватну власність громадян. Визначення черговості передачі землі забезпечує можливість громадянам скористатися їх конституційними правами щодо безоплатного отримання у власність земельної ділянки. Хронологічне формування черги залежно від часу звернення особи та з врахуванням наявності чи відсутності в неї пільг щодо отримання земельної ділянки сприяє прозорості та усуненню будь-яких проявів упередженості.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції, в контексті статті 19 Конституції України, норм Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", не може вважати вказані висновки суду першої інстанції прийнятними до спірних правовідносин.

Так, Земельним кодексом України не встановлено черговості розгляду органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування клопотань громадян про безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, а також не надано органам місцевого самоврядування повноважень щодо прийняття рішень, які б урегульовували питання черговості надання земельних ділянок.

Тому, затвердження рішенням Хмельницької міської ради від 27.09.2006 №16 вказаного Положення суперечить нормам Земельного кодексу України, а реалізація Хмельницькою міською радою таким чином повноважень, наданих їй Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", фактично свідчить про вихід за межі таких повноважень, що не є допустимим.

Водночас, доводи позивача про відсутність посилання в змісті оскарженого Положення на норми Конституції України та Земельного кодексу України не свідчить про його прийняття з порушенням норм законодавства, адже відсутність вказаних посилань жодним чином не може вказувати на не відповідність рішення вимогам нормативно-правових актів на які відсутні посилання у рішенні.

За змістом наведених норм Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування реалізують надані їм повноваження шляхом прийняття рішень на сесіях відповідних рад. Юридичне значення мають саме рішення відповідних рад. У разі незгоди особи із певним актом, затвердженим рішенням органу місцевого самоврядування, оскарженню підлягає саме рішення органу місцевого самоврядування.

Отже, якщо позивач вважає, що Положенням порушуються його права на отримання земельної ділянки, належним способом захисту таких прав позивача в судовому порядку, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, є звернення до суду із позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення третьої сесії Хмельницької міської ради від 27.09.2006 №16, а не Положення, яке затверджено вказаним рішенням.

Тому, колегія суддів вважає, що позивач звертаючись до суду із позовною вимогою про скасування Положення, а не рішення Хмельницької міської ради від 27.09.2006 №16, обрав невірний спосіб захисту свого права, що позбавляє суд можливості задовольнити позовні вимоги в цій частині.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Стосовно заяви позивача про повернення судового збору від 14.03.2019, суд зазначає наступне.

У вказаній заяві позивач зазначив, що суд апеляційної інстанції допустив помилку у визначенні кількості заявлених ним позовних вимог, що зумовило безпідставну сплату судового збору в сумі 1057,2 грн.

Відповідно до ч.5 ст.296 КАС України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Порядок сплати судового збору регулюється Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, справляється судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру який подано фізичною особою сплачується судовий збір в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року визначений у розмірі 1762 грн.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Верховний Суд України у постанові від 14.03.2017 по справі № 21-3944а16 зазначає, що системний аналіз частини першої статті 6, частини другої статті 162, частини п'ятої статті 171-1 КАС України дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

З огляду на вказану позицію Верховного Суду України, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме:

1) визнати протиправним та нечинним Положення;

2) визнати протиправними дії управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради, стосовно ненадання ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови на території міста Хмельницького протягом більше п'яти років; зобов'язати Хмельницьку міську раду та управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради надати ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) - землі житлової та громадської забудови на території міста Хмельницького протягом трьох місяців з дня набрання чинності винесеного рішення суду.

Враховуючи, що в позовній заяві було об'єднано дві вимоги немайнового характеру за подання апеляційної скарги в даному випадку належить сплатити судовий збір в сумі 2 114,4 грн.

Отже, доводи позивача в цій частині є необґрунтованими, а підстави для повернення сплаченого судового збору - відсутні, адже не встановлено факту надмірної сплати позивачем судового збору.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2019 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.