Справа № 360/4369/18
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4369/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Шеховцової А.С.,

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Морєвої О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання неправомірною відмову, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного Фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області), в якому позивач просить:

- визнати неправомірною відмову відповідача про перерахунок призначеного позивачу довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби - з 13.05.1984 по 22.05.1986, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1986 по 30.06.1990, роботу на посаді стажиста помічника прокурора Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області з 01.08.1990 по 10.06.1191 та помічника прокурора і слідчого Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратори Луганської області з 10.06.1991 по 20.02.1996.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано позивачу протягом п'яти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду: позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статті 160 КАС України, її копію, з усіма доданими додатковими документами, в разі їх надання, для надіслання відповідачу; письмові докази, додані до позовної заяви, у належним чином засвідчених копіях для приєднання до матеріалів справи та для вручення відповідачу (а.с. 34-35).

18 січня 2019 року до суду від позивача надійшов супровідний лист, яким надано уточнений адміністративний позов з додатками (а.с. 39-44), з такими уточненими позовними вимогами:

- визнати неправомірною відмову відповідача про перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби - з 13.05.1984 по 22.05.1986, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1986 по 30.06.1990, роботу на посаді стажиста помічника прокурора Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області з 01.08.1990 по 10.06.1991 та помічника прокурора і слідчого Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області - з 10.06.1991 по 20.02.1996;

- зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 10 серпня 2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що в період з 21 лютого 1996 року до 25 липня 2018 року позивач працював суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області та суддею апеляційного суду Луганської області. На підставі Рішення Вищої ради правосуддя за № 2232/0/15-18 від 10 липня 2018 року у зв'язку з виходом у відставку згідно пункту 4 частини 6 статті 126, статті 131 Конституції України, наказом голови Апеляційного суду Луганської області № 70 від 19 липня 2018 року був відрахований зі штату апеляційного суду Луганської області. Зазначає, що 10 серпня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення мені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказує, що згідно до розпорядження відповідача від 27 вересня 2018 року № 854374 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено в розмірі 84% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. Там же зазначено, що загальний трудовий стаж (повний) складає 33 роки 9 місяців 6 днів. Для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахований стаж (22 роки 4 місяця 11 днів). При цьому, на думку позивача, відповідач допустив помилку при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84%, взявши для розрахунку тільки стаж роботи на посаді судді (22 роки 4 місяця 11 днів), а службу у збройних силах (2 роки 0 місяців 10 днів), роботу в органах прокуратури України (5 років 6 місяців 19 днів), а також половину терміну навчання у вищому навчальному закладі, а саме (1 рік 11 місяців), не зарахував Крім того, як зазначає позивач, відповідач не узяв до уваги те, що Державна судова адміністрація України своїм дозволом за від 1 жовтня 2009 року № 17-6793/09 до стажу роботи, який може бути врахований для призначення щомісячного грошового утримання включила, в тому числі, половину терміну навчання у вищому навчальному закладі (1 рік, 11 місяців), період проходження строкової військової служби (2 роки 10 днів), роботу на посаді прокурора (4 роки 8 місяців 11 днів) та роботу на посаді стажиста прокуратури (10 місяців 9 днів). Також вказав, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2008 року у справі 2а-11260/08 йому зараховано до стажу роботи, що може бути врахований для призначення щомісячного грошового утримання, період роботи на посаді стажиста помічника Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури з 1 серпня 1990 року по 9 червня 1991 року. При зверненні позивача до відповідача із заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 84% на 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, відповідачем йому відмовлено в перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 84% на 90%.

Ухвалою суду від 23.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження (а.с 1-3).

08.02.2019 Відповідач надав відзив (а.с. 68-69), у якому зазначив, що з 10.08.2018 Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, нараховане на підставі стажу судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Стверджував, що відсутні підстави для зарахування до стажу посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, роботи на посаді стажиста помічника прокурора та помічника прокурора, оскільки діючим законодавством це не передбачено. Просив відмовити у задоволені позову.

15.02.2019 Позивач надав відповідь на відзив, у якому надав додаткове нормативне обгрунтування обставинам зазначеним у позовній заяві (а.с. 73-75).

Ухвалою від 18.02.2019 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 78).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з лютого 1996 року по жовтень 1999 року працював суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області, з жовтня 1999 року обіймав посаду судді апеляційного суду Луганської області. Рішенням Вищої ради правосуддя від 10.07.2018 року № 2232/0/15-18 був звільнений з посади судді апеляційного суду Луганської області у відставку на підставі п.4 ч.6 ст. 126 Конституції України (а.с. 21).

Розпорядженням Відповідача від 27.09.2018 № 854374 Позивачу було призначено довічне грошове утримання в розмірі 25132,80 грн, з урахуванням стажу судді 22 роки чотири місяці одинадцять днів (а.с. 22).

16.11.2018 Позивач звернувся із заявою про перерахунок розміру довічного щомісячного грошового утримання з 84% на 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді та включення до стажу судді періоду проходження строкової військової служби - з 13.05.1984 по 22.05.1986, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1986 по 30.06.1990, періоду роботи на посаді стажиста помічника прокурора Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області з 01.08.1990 по 10.06.1991, помічника прокурора і слідчого Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області - з 10.06.1991 по 20.02.1996 (а.с. 70).

Листом Відповідача від 26.11.2018 № 29154/02-21 відмовлено у перерахунку розміру довічного щомісячного грошового утримання з 84% на 90% від заробітної плати працюючого судді у зв'язку із відсутністю підстав для зарахування до стажу судді періоду проходження служби, навчання, роботи в органах прокуратури (а.с. 24).

В трудовій книжці Позивача наявні наступні записи (а.с. 45-48):

- з 13.05.1984 по 22.05.1986 проходив строкову військову службу (стаж 2 роки 0 місяців 9 днів);

- з 01.09.1986 по 30.06.1990 - студент Харківського юридичного інституту за денною формою навчання (половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі становить 1 рік 11 місяців 00 днів);

- з 01.08.1990 по 10.06.1991 - стажист помічника прокурора Лисичансько- Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області, (стаж становить 10 місяців 9 днів).

- з 10.06.1991 по 06.05.1992 - помічник прокурора Лисичансько- Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області

06.05.1992 по 20.02.1996 - слідчий Лисичансько- Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області (стаж становить 4 роки 8 місяців 11 днів);

- з 21.02.1996 по 25.07.2018 - суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області, суддя апеляційного суду Луганської області (стаж становить 22 роки 4 місяці 11 днів);

- 15.03.2001 обраний на посаду судді безстроково (а.с. 47).

Відповідач зазначав, що Законом № 1402-VIII та Законом № 2862-ХІІ зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, роботи на посаді стажиста помічника прокурора та помічника прокурора не передбачено.

Також відповідач зазначив, що позивачем невірно вказано період навчання, тому як згідно диплома НОМЕР_2, навчання ОСОБА_1 закінчив 25.06.1990, а не 30.06.1990, як вказано у позовних вимогах (а.с 50).

Спірним є питання зарахування до стажу судді періоду проходження строкової військової служби - з 13.05.1984 по 22.05.1986, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1986 по 30.06.1990, періоду роботи на посаді стажиста помічника прокурора Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області з 01.08.1990 по 10.06.1991, помічника прокурора і слідчого Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області - з 10.06.1991 по 20.02.1996.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06.08.2008 у справі № 2а-11260/08, прийнятим за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, були частково задоволені вимоги Позивача та зобов'язано Державну судову адміністрацію України зарахувати ОСОБА_1 період з 01.08.1990 по 09.06.1991 в стаж роботи помічника Лисичансько-Рубіжанського міжрайонного природоохоронного прокурора, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання з 27 вересня 2006 року (а.с. 26 - 30, далі - справа № 2а-11260/08).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України передбачено, що підставами для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до частини першої статті 112 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1402-VІІІ) суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених ч. 6 ст. 126 Конституції України.

Як передбачено у частині першій статті 116 Закону № 1402-VIII, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст. 137 цього Закону, має право подати у відставку.

До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (ст. 137 Закону № 1402-VIII).

Водночас, відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII за суддями, призначеними чи обраними на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Абзацом 2 частини четвертої статті 43 Закону № 2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ст. 16 Закону СРСР від 30.11.1979 «Про прокуратуру», який визначав правові засади діяльності прокуратури в період 1990- 1991 роки, районні прокурори могли мати заступників, старших помічників і помічників.

Статтею 20 вказаного Закону була передбачена можливість в окремих випадках, в порядку встановленому Генеральним прокурором СРСР, призначення на посади прокурорів і слідчих прокуратури осіб, які не мають вищої юридичної освіти, скорочення строків стажування або звільнення від стажування.

Таким чином, Закон СРСР «Про прокуратуру» під поняттям прокурор охоплював і помічників і слідчих прокуратури.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону СРСР «Про прокуратуру» особи, які закінчили вищі юридичні учбові заклади та не мають досвіду практичної роботи за фахом проходять в органах прокуратури стажування протягом року.

Таким чином, Закон СРСР «Про прокуратуру» не визначав стажиста як посадову особу прокуратури.

У справі № 2а-11260/08 судом встановлено, що позивач був прийнятий на вакантну посаду помічника прокурора стажистом, але фактично працював на посаді помічника прокурора Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області і виконував посадові обов'язки помічника прокурора. В рішенні також зазначено, що у зв'язку із тим, що Позивач фактично працював помічником прокурора, то період роботи з 01.08.1990 по 09.06.1991 підлягає врахуванню для призначення щомісячного грошового утримання (а.с. 29).

Відповідно до частини четвертої, п'ятої статті 79 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідачем не спростовані обставини встановлені у справі № 2а-11260/08 про те, що позивач фактично працював помічником прокурора, то період роботи з 01.08.1990 по 09.06.1991 підлягає врахуванню для призначення грошового утримання.

Згідно із статтею 56 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1789), який прийшов на зміну Закону СРСР «Про прокуратуру», під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій; другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1,' частині першій-статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

За приписами частини п'ятої статті 501 «Пенсійне забезпечення працівників прокуратури» Закону № 1789-XII визначено, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується: (…) прокурорським працівникам - час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі; слідча робота в органах прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України; робота суддею; частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Закон № 1789 визначає однакові вимоги як до слідчого прокуратури так і до прокурора.

За таких обставин період роботи слідчим Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області (стаж становить 4 роки 8 місяців 11 днів ) підлягає зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

З приводу зарахування періоду проходження військової служби та половини строку навчання, суд зазначає таке.

Вимоги, визначені Законом України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI), діяли з 30.07.2010 до 30.09.2016 при призначенні суддів на посаду вперше.

Частиною першою статті 65 Закону № 2453-VI передбачалось, що на посаду судді міг бути рекомендований громадянин України, не молодший двадцяти п'яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

Так, згідно з пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Положеннями підпункту 3-1 пункту 3 вказаної постанови визначено, що до стажу роботи, який дає судді право на відставку, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку, враховується також період проходження строкової військової служби та половина строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі.

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби. (стаж 2 роки 0 місяців 19 днів) та половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі становить 1 рік 11 місяців 00 днів.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій та спірної відмови.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позовна вимога зобов'язального характеру є похідною від визнання відмови протиправною, а з урахуванням того, що позивачем доведено право на перерахунок довічного грошового утримання суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 10.08.2018.

Що стосується позовної про зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідачем відмовлено у виплаті суддівської винагороди у такому розмірі.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на виплату суддівської винагороди у такому розмірі буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

За викладених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 23.01.2019 визначено відкрити провадження в даній справі, та за наслідком підготовчого судового засідання в разі остаточного визначення позовних вимог, визначити розмір судового збору, який має бути сплачений за подання даної позовної заяви (а.с. 1-3).

Оскільки позивачем заявлено три не майнові позовні вимоги, які є похідними, то за звернення до суду з даним позовом сума судового збору становить 704,80 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 19.12.2018 № 171 (а.с. 4).

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне присудити на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 352,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (місце знаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) про визнання неправомірною відмову, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці наступні періоди:

- стаж за період проходження строкової військової служби з 13.05.1984 по 22.05.1986;

- половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1986 по 30.06.1990;

- роботу на посаді помічника прокурора Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області з 10.06.1991 по 06.05.1992;

- роботу на посаді слідчого Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області з 06.05.1992 по 20.02.1996.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, з 10 серпня 2018 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

У задоволенні вимоги про зобов'язання зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці роботу на посаді стажиста помічника прокурора Лисичансько-Рубіжанської міжрайонної природоохоронної прокуратури Луганської області з 01.08.1990 по 10.06.1991; зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 15 березня 2019 року.

Суддя С.М. Чиркін