Справа № 120/573/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 березня 2019 р. Справа № 120/573/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1М.) з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що був звільнений з органів МВС та призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб". В подальшому постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 ухваленою у справі №132/2991/17 визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу та відповідно зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії.

23.02.2018 відповідач, на виконання вказаної постанови, здійснив виплату та перерахунок пенсії.

В подальшому, позивач звернувся із заявою до відповідача про виплату компенсації втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строків виплати пенсії. Однак, відповідач листом №1436/В-12 від 07.06.2018 відмовив позивачу з проведені нарахування та виплати вказаної компенсації, в зв'язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 22.02.2019 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На адресу суду 11.03.2019 від сторони відповідача надійшов відзив щодо заявлених позивачем позовних вимог. Згідно відзиву сторона заперечує проти позову та просить суд відмовити у задоволенні заявлених вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 63 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінетом Міністрів України 11 листопада 2015 року прийняв постанову № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 8 Закону № 2262).

Оскільки, Закон №2262 регулює питання виплати пенсій за рахунок коштів державного бюджету України, то саме Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до ст. 119 Бюджетного кодексу України заборонено використання бюджетних коштів на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України, за що передбачено відповідальність згідно ст. 121 цього Кодексу.

З врахуванням принципу цільового використання, бюджетні кошти використовуються тільки на потреби, визначені бюджетним призначенням та бюджетним асигнуванням. Без рішення Кабінету Міністрів України та виділення коштів з державного бюджету в головного управління відсутні законні підстави проводити перерахунок пенсії.

Бюджет головного управління затверджується Головою правління Пенсійного фонду України. Так, Державним бюджетом України, відповідно і бюджетом Пенсійного фонду України на 2016-2017 роки, видатки на проведення перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ передбачені не були.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 ухваленою у справі №132/2991/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено частково, зокрема, зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з 01.01.2016.

В силу положень ч. 1 ст. 325 КАС України вищезазначена постанова набула законної сили 30.01.2018.

Судове рішення добровільно виконано відповідачем 16 лютого 2018 року та проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Вінницькій області №9086 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На виконання судового рішення позивачу проведено доплату пенсії за період з січня 2016 року по лютий 2018 року в сумі - 45630,61 грн., які були виплачені додатковою відомістю 16 лютого 2018 року.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та пункту 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Статтями 1, 2 Закону №2050 визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати. Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного відповідач зазначає, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Оскільки, пенсія в новому розмірі (з урахуванням Постанови КМУ №988) за кожен місяць не була нарахована, а обрахована на виконання рішення суду одноразово та виплачена в тому ж місяці, ця сума не є недоотриманою пенсією та не підпадає під визначення Закону №2050. За таких умов, зазначені кошти не можуть вважатися недоотриманою пенсією та не підлягають стягненню в порядку, встановленому статтею 55 Закону України № 2262.

Сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Нарахування та виплата сум компенсації на доходи, які будуть виплачені за рішенням суду, вищезазначеними нормативно-правовими актами не передбачено.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області, як особа звільнена з органів МВС та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

30.01.2018 постановою постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду, ухваленою у справі №132/2991/17, адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено частково, зокрема, зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з 01.01.2016. В силу положень ч. 1 ст. 325 КАС України вищезазначена постанова набула законної сили 30.01.2018.

06.04.2018 позивач із заявою звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області про здійснення розрахунку, нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії.

05.05.2018 відповідач листом №1225/В-12 відмовив позивачу у здійсненні розрахунку, нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії. При цьому зазначивши про те, що судове рішення добровільно виконано головним управлінням в лютому 2018 та проведено перерахунок пенсії з урахуванням довідки №9086 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Обґрунтовуючи надану у листі відмову у виплаті компенсації втрати частини доходів відповідач вказує на те, що оскільки судом розглядався спір про право на перерахунок пенсії, то цей дохід мав бути нарахований тільки після ухвалення судом відповідного рішення. Враховуючи, що Головне управління не порушило строків виконання судового рішення, підстави для виплати компенсації втрати частини доходів відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Положеннями статті 4 Закону передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Ч. 2 ст. 6 Закону №2050-III передбачено, що виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Виходячи з вищенаведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 за №522/5664/17.

Відтак, покликання відповідача щодо безпідставної виплати компенсації оскільки пенсія перерахована на виконання судового рішення судом відхиляється з огляду на висновки, які вказані вище.

В силу положень ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("Von Maltzan and Others v. Germany" №71916/01, №71917/01 та №10260/02).

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені доказами, відповідають чинному законодавству, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень КАС України, судовий збір не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 16.02.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі Постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 ухваленою у справі №132/2991/17, за період з 01.01.2016 по 16.02.2018 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (2-й провул. Маяковського, 8, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, 22403, РНОКПП НОМЕР_1)

Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Повний текст рішення складено: 20.03.2019

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна