Справа № 1540/4178/18
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4178/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Цховребової М.Г.

за участю:

секретаря судового засідання - Поварчук В.В.

представника позивача - Сиротюка В.С.

представника відповідача - Іскандерової П.О.

представників третьої особи - Коверги Г.В., Личак К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі матеріали адміністративної справи за позовом Садівничого товариства «Пресобудівник» до Державного агентства водних ресурсів України, третя особа - Об'єднаний садівничий кооператив «Чайка», про визнання протиправним та скасування дозволу, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Садівничого товариства «Пресобудівник» до Державного агентства водних ресурсів України, третя особа - Об'єднаний садівничий кооператив «Чайка», в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати дозвіл на спеціальне водокористування № 466/ОД/49д-18 від 12 червня 2018 року, виданий відповідачем третій особі, з тих підстав, по суті, що відповідач повинен був відмовити у наданні оскаржуваного дозволу, оскільки зазначене в ньому майно вже перебуває у законному користуванні позивача.

В судовому засіданні 6 березня 2019 року судом долучено до матеріалів справи документи, подані представником третьої особи на стороні відповідача на виконання ухвал суду та на доведення обставин, на яких ґрунтуються пояснення щодо позову. Так, разом з заявами, вхід. № 37881/18 від 06.12.2018 року, вхід. № 39510/18 від 18.12.2018 року, вхід. № 996/18 від 11.01.2019 року, вхід. № 8120/19 від 06.03.2019 року, подані документи на підтвердження обставин, зазначених в документах, наданих відповідачу для видачі оскаржуваного дозволу, а саме, щодо знаходження 5 артезіанських свердловин на балансі у третьої особи та їхнього розташування на її території.

Також, в судовому засіданні судом наголошено, що 06.03.2019 року представником позивача до суду подано клопотання, в якому останній, керуючись ст. 236 КАС України, просить зупинити провадження у справі № 1540/4178/18 до вирішення питання по кримінальному провадженню № 0000038 в ЄРДР, опис злочину - шахрайство шляхом довіри у відношенні прав власності.

Після долучення вищезазначених документів до матеріалів справи та проголошення змісту поданого представником позивача клопотання, з'ясування вичерпного кола правових та фактичних обґрунтувань позицій учасників справи, виходячи з того, що питання предметної юрисдикції є визначальним для справи, дане питання поставлено судом на обговорення.

В межах поставленого на обговорення судом питання представник третьої особи заявив усне клопотання про закриття провадження у справі, з тих підстав, по суті, що даний спір фактично є спором між позивачем та третьою особою про право на 4 артезіанських свердловини, відповідно цей спір не є публічно-правовим.

Представник позивача наполягав на тому, що даний спір підлягає розгляду саме адміністративним судом та заперечував проти закриття провадження у справі, по суті, вважаючи клопотання представника третьої особи необґрунтованим та безпідставним.

Представник відповідача підтримав клопотання представника третьої особи про закриття провадження у даній справі.

Вивчивши позицію представника третьої особи, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах розгляду поставленого на обговорення питання та клопотання представника третьої особи, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до змісту позовної заяви, письмових пояснень по справі, позивач обґрунтовує позовні вимоги, зокрема тим, що:

- неможливо видавати право на користування річчю, яка вже на законних підставах перебуває у користуванні іншої особи. При зверненні третьої особи з заявою про отримання Дозволу на спеціальне водокористування свердловинами відповідач мав би відмовити у наданні такого дозволу, оскільки зазначене майно вже перебуває у законному користуванні позивача;

- позивачу не відомо, що було подано з боку третьої особи, як доказ наявності у нього права власності або права користування на свердловини, проте з урахуванням того, що вказане майно є власністю позивача, можна зробити висновок, що або такий документ взагалі не надавався або те, що документ, який виступав доказом наявності майнових прав на свердловини, є не належним доказом в цьому розумінні;

- при видачі третій особі Дозволу на спеціальне водокористування № 466/ОД/49д-18 від 12 червня 2018 року Державним агентством водних ресурсів України в особі Сектору у Одеській області Держводагенства порушено право позивача на користування майном;

- відповідач при видачі третій особі Дозволу на спеціальне водокористування № 466/ОД/49д-18 від 12 червня 2018 року внесено неправдиві відомості, перечисливши чуже майно і встановив повторний ліміт забору води, ліміт використання води, на свердловини і водозабірні споруди, які належать позивачу за № 9303/1, № 9304/2, № 9346/3, № 9350/4, окрім свердловини № 20/8007 р, що належить самій третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Відповідно до п.п. 1, 2, 7, 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

- відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, видаючи дозвіл на спеціальне водокористування № 466/ОД/49д-18 від 12 червня 2018 року третій особі, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Виданий відповідачем оскаржуваний дозвіл стосується прав іншої особи, а не позивача.

Визнання протиправним та скасування дозволу на спеціальне водокористування № 466/ОД/49д-18 від 12 червня 2018 року, виданого відповідачем третій особі, є захистом прав позивача на свердловини від їх порушення іншою особою, якій оскарженим дозволом надано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права користування / власності на свердловини і відсутністю такого права у Об'єднаного садівничого кооперативу «Чайка» і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо отримання оскарженого дозволу.

Відповідно, цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та третьої особи щодо права на 4 артезіанські свердловини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про визнання протиправним та скасування дозволу має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на артезіанські свердловини іншою особою, за якою оскарженим дозволом закріплено аналогічне право щодо тих самих артезіанських свердловин. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та якій видано аналогічний дозвіл. Участь Державного агентства водних ресурсів України в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також суд вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно видачі оскаржуваного дозволу, тобто останній виданий за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи видано оскаржений дозвіл з дотриманням відповідачем вимог законодавства.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження дозволу на спеціальне водокористування безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо артезіанських свердловин з особою, яка не заперечує законності дій відповідача з видачі дозволу щодо цих самих артезіанських свердловин. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 4 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16 та від 4 вересня 2018 року № 823/2042/16 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року по справі № 815/3434/16 (адміністративне провадження № К/9901/17058/18, № К/9901/17060/18) та від 28.11.2018 року по справі № 823/1508/16 (адміністративне провадження № № 11-1042апп18).

Керуючись ст.ст. 19, 238, 243, 248, 256, 294, 295, Розділом VІІ Перехідних положень КАС України, суд -

ухвалив:

Провадження у справі за позовом Садівничого товариства «Пресобудівник» до Державного агентства водних ресурсів України, третя особа - Об'єднаний садівничий кооператив «Чайка», про визнання протиправним та скасування дозволу - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В повному обсязі ухвалу складено 11 березня 2019 року.

Суддя М.Г. Цховребова

.