Справа № 357/7136/17
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/7136/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Дмитренко А.М. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2017 року в справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до начальника відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дороганя Володимира Леонідовича про визнання протиправними постанов та їх скасування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до начальника відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дороганя Володимира Леонідовича в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради № З-0706/1 від 07.06.2017, №З-0706/2 від 07.06.2017, №З-0706/3 від 07.06.2017, №З-0706/4 від 07.06.2017 року про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2017 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.12.2002 року, види діяльності: кування, пресування, штампування, профілювання, порошкова металургія (основний); інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 03.05.2012 ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі літ. «З» загальною площею 899,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Дана нежитлова будівля (матеріальний склад) входить до комплексу нежитлових будівель, а саме: адмінбудівля, зазначена під літ. «А», мийка, зазначена під літ. «Д», мийка, зазначена під літ. «Е», автомайстерня, зазначена під літ. «Ж», склад ПММ, зазначений під літ. «И», нежитлове приміщення під № 2 в будівлі під літ. «В», що підтверджується копією цього договору, який було посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Дуднік І.В., зареєстровано в реєстрі за № 1491.

Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав Білоцерківського МБТІ від 11.05.2012 року №34091644 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «З» площею 899,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

20.06.2013 року між Білоцерківською міською радою та ФОП ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди землі № 56, за яким в оренду передано земельну ділянку під розміщення виробничо-складських, адміністративних приміщень площею 0,5993 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

04.07.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди вказаної вище земельної ділянки за ФОП ОСОБА_3 (а.с.24).

29.05.2017 року на підставі направлення № 5 від 22.05.2017 року головним спеціалістом відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Юрчиком О.В. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ФОП ОСОБА_3

За результатами проведеної позапланової посадовою особою відповідача складено акт від 29.05.2017 року, в якому встановлені порушення позивачем вимог ст.ст. 29,34,34,36, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Так, в акті перевірки зазначено, що на земельній ділянці, яка знаходиться в оренді позивача виявлено об'єкт незавершеного будівництва, а саме: складські приміщення, роботи по зведенню складських приміщень виконуються ФОП ОСОБА_3 без розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації та без документу, що дає право виконання будівельних робіт, замовником будівництва не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду на об'єкті будівництва.

На момент проведення перевірки об'єкт будівництва експлуатується без введення його в експлуатацію.

На підставі вказаних в акті перевірки порушень, посадовою особою контролюючого органу видано приписи № С-3105/5/1 та № С-2905/5/2 від 29.05.2017 року, відповідно до яких з метою усунення виявлених порушенню зупинено будівельні роботи з моменту вручення припису та поставлена вимога усунути порушення в термін до 30.12.2017 року.

Також, 29.05.2017 відповідачем складено протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №1-Л-З-2905/5/1, №1-Л-З-2905/5/2, №1-Л-З-2905/5/3, №1-Л-З-2905/5/4.

На підставі виявленого порушення, тимчасово виконуючим обов'язки начальника відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради Дорогань В.Л., 07.06.2017 винесено постанови про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №№ З-0706/1, З-0706/2, З-0706/3, З-0706/4, згідно яких ФОП ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених абз. 3 п.4 ч.2 ст.2, п.8 ч.2 ст.2, п.7 ч.2 ст.2, абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено на позивача штрафи у сумі 60 624 грн., 75 780 грн., 60 624 грн., 75 780 грн., (а.с.37-40) (далі по тексту - оскаржувані рішення).

Позивач, вважаючи протиправними і неправомірним дії начальника відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківсьої міської ради щодо накладення на нього штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що начальником відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради правомірно та обґрунтовано винесено постанови про накладення штрафів на ФОП ОСОБА_3 за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про архітектурну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

4) перевірка виконання суб'єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Так, в даному випадку позапланова перевірка проводилася згідно направлення № 5 від 22.05.2017 року, на підставі виявлених фактів самочинного будівництва на засіданнях постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам'яток, історичного середовища та благоустрою сесії Білоцерківської міської ради VII скликання (протоколи засідання № 80 від 31.03.2017 та № 82 від 06.04.2017), звернення комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам'яток, історичного середовища та благоустрою, протокольного доручення № 2-14-29 від 05.05.2017, про що зазначено в направленні на здійснення позапланової перевірки.

Таким чином, посилання апелянта на те, що позапланова перевірка проведена на підставі, яка не передбачена чинним на момент проведення перевірки законодавством, не заслуговують на увагу колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки підставою для проведення позапланової перевірки є виявлення факту самочинного будівництва об'єкта.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час перевірки виявлені такі порушення: на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, яка використовується на підставі договору оренди ФОП ОСОБА_3, виявлено об'єкт незавершеного будівництва, а саме: складські приміщення розмірами 43,00 х 4,00 м, 6,50 х 8,20 м, 8,20 х 6,50 м, 9,37 х 12,80 м. Роботи по зведенню складських приміщень виконуються ФОП ОСОБА_3, без розробленої та затвердженої в установленому законодавством порядку проектної документації та без документу, що надає право на виконання будівельних робіт /без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт/; замовником будівництва не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду на об'єкті будівництва; на момент проведення перевірки об'єкт будівництва експлуатується без введення його в експлуатацію, чим порушено вимоги ст.ст.29, 31, 34, 36, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність» (а.с.26).

В оскаржуваних постановах вказується на порушення позивачем ст.ст. 29, 31, 34, 36, ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Правовими нормами зазначених Законів, зокрема, передбачено, що для забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні особи, необхідно одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва; розробити проектну документацію на будівництво об'єктів; замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками; виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється; експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до оскаржуваних постанов про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №№ З-0706/1, З-0706/2, З-0706/3, З-0706/4, ФОП ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених абз. 3 п.4 ч.2 ст.2, п.8 ч.2 ст.2, п.7 ч.2 ст.2, абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено на позивача штрафи у сумі 60 624 грн., 75 780 грн., 60 624 грн., 75 780 грн.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Частиною 2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлено, суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації (п.4); експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації (п.6); незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно із законодавством, - у розмірі тридцяти шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб (п.7); незабезпечення замовником здійснення авторського нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно із законодавством, - у розмірі сорока п'яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб (п.8).

Положеннями ст.11 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що під час будівництва об'єкта архітектури здійснюється авторський та технічний нагляд.

Технічний нагляд забезпечується замовником та здійснюється особами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами.

Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником.

Порядок проведення авторського і технічного наглядів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у разі вчинення суб'єктами містобудування двох або більше правопорушень штрафи накладають за кожне вчинене правопорушення окремо.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в акті перевірки, приписах, протоколах та постановах не доведена сама подія правопорушення, не наводиться деталізація та не наводяться докази будівництва як такого саме ОСОБА_3

Між тим, і в акті перевірки, і в протоколах про правопорушення, і в оскаржуваних постановах про накладення штрафу, вказується на те, що на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні позивача на підставі договору оренди, виявлено об'єкт незавершеного будівництва, а саме: складські приміщення розмірами 43,00 х 4,00 м, 6,50 х 8,20 м, 8,20 х 6,50 м, 9,37 х 12,80 м, тобто, деталізовано, які саме це об'єкти будівництва.

Крім того, зауважень щодо невідповідності встановлених під час перевірки фактів та виявлених перевіркою правопорушень, позивачем в акті не зазначено.

З урахуванням висновків викладених в постанові Верховного суду від 13.12.2018 в даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» від 17.01.2017 року № 1817-VIII стаття 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазнала змін на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), об'єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.

Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.

Право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Посилання апелянта на ту обставину, що відповідачем під час проведення перевірки були виявлені споруди, які знаходяться в його власності, а не самочинно збудовані об'єкти, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки нежитлова будівля загальною площею 899,6 кв.м., яка становить собою комплекс з шести нежитлових будівель та належить ФОП ОСОБА_3 на праві приватної власності розташована на земельній ділянці загальною площею 3,4336 га який присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_1, тоді як виявлені об'єкти незавершеного будівництва, а саме: складські приміщення розмірами 43,00 х 4,00 м, 6,50 х 8,20 м, 8,20 х 6,50 м, 9,37 х 12,80 м, виявлені на земельній ділянці, що надана позивачу на підставі договору оренди № 56 від 20.06.2013 площею 0,5993 га.

В договорі оренди відсутні будь-яка інформація щодо розміщення об'єктів нерухомого та об'єктів інфраструктури на зазначеній земельній ділянці.

Разом з цим складання акту перевірки, приписів, протоколу посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення перевірки врегульовано нормами Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 533 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач був присутній під час проведення перевірки, був ознайомлений з актом перевірки, та прийнятими за його наслідками приписами про усунення порушень та протоколами про правопорушення у сфері містобудівної діяльності й отримав примірники винесених приписів та протоколів, що підтверджується його особистим підписом у зазначених документах (а.с.26-36).

Також, ФОП ОСОБА_3 під підпис був повідомлений, що розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановленими під час перевірки відбудеться 07.06.2017 о 10-00 годині в приміщенні відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради, та відповідну можливість надати пояснення чи зауваження. Однак позивачем не було надано жодних зауважень чи пояснень.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що під час винесення оскаржуваних постанов та складання всіх інших процесуальних докуменів, відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість винесення начальником відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білоцерківської міської ради постанов про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № З-0706/1 від 07.06.2017, №З-0706/2 від 07.06.2017, №З-0706/3 від 07.06.2017, №З-0706/4 від 07.06.2017.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб'єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб'єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб'єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає суду підстави для висновку, що в даному випадку, контролюючим органом надано суду обґрунтовані та достовірні факти підтвердження того, що вказаний спосіб впливу на платника податків є законним, а оскаржувані постанови відповідають нормам чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.