Справа № 160/8397/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
15 березня 2019 р.Справа №160/8397/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Істейт про забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Істейт до Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної реєстрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнати протиправним та скасувати рішення
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Істейт до Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної реєстрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнати протиправним та скасувати рішення №43559934 від 18.10.2018 року
Позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій позивач, з урахуванням уточнень до заяви, просить:
Заява обґрунтована тим, що наразі існує реальна загроза для подальшого відчуження спірного нерухомого майна, та невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам та ускладнить їх відновлення.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального зясування чи додаткового доказування.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов'язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Обґрунтовуючи у заяві про забезпечення позову можливість настання негативних наслідків для позивачів у майбутньому, останні не посилаються на конкретні обставини, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивачів, до ухвалення рішення по адміністративній справі, або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а лише зазначає про імовірність настання таких наслідків взагалі, без зазначення конкретних обставин, що свідчать про можливість настання таких наслідків.
Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.19 Закону України Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинівНаціональне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, предявленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.
Згідно ч.1, ч.2 ст.21 вищевказаного Закону управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу субєктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі.
З огляду на вищевикладене, Національне агентство здійснює управління активами або передає в управління іншим особам лише при наявності обставин, зазначених в ч.1 ст.19 Закону України Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Таким чином, на даний момент у Національного агентства відсутні підстави для подальшої передачі нерухомого майна в управління іншим особам.
Отже, подаючи заяву про забезпечення позову, заявник не навів достатніх підстав в обґрунтування наявності очевидної та реальної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, не вказав також підстави, які б свідчили про ускладнення виконання чи неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.
На підставі викладеного, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову є необгрунтованою та підстави для задоволення заяви про забезпечення позову - відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 150-154, 248 КАС України, суд, -

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Ріал Істейт про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2