Справа № 0240/2616/18-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2616/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

12 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю: секретаря судового засідання:Черняк А.В.

позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Кудрик Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі Вінницьке ПОУПФУ), в якому просив визнати протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язати відповідача призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з 15.06.2018.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що висновки викладені в рішенні не відповідають обставинам справи, а також судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року та прийняти нову постанову про задоволення позову.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що в період з 15.12.1982 по 25.01.1995 позивач працював на Сутисківському заводі «Автоелектроапаратура», зокрема в період з 22.08.1992 по 24.01.1995- ливарником пластмас. Вказана професія відноситься до Списку №2 виробництв, робіт та професій, що дають право на пільгову пенсію та підтверджена результатами атестації на підприємстві, а тому відповідач не мав законних підстав для відмови в зарахуванні вказаного вище періоду до пільгового стажу.

25.01.2019 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, мотивований тим, що період роботи ОСОБА_3 з 22.08.1992 по 25.01.1995 не підтверджений результатами атестації робочих місць на підприємстві, що є обов'язковою умовою для призначення пенсії за Списком №2.

В судовому засіданні, позивач підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечила стосовно задоволення апеляційної скарги і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 після досягнення 55 річного віку в червні 2018 року звернувся до Вінницького ПОУПФУ з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням відповідача, оформленим протоколом №657 від 20.06.2018, позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії, оскільки його пільговий стаж становить 9 років 8 місяців 8 днів.

Зазначене вище рішення прийнято на підставі рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.05.2018 № 8, відповідно до якого позивачу до пільгового стажу роботи зараховано період роботи з 15.12.1982 по 21.08.1992, а в зарахуванні періодів роботи з 30.08.1982 по 14.12.1982 та з 25.01.1995 по 14.03.2000 як таких, що дають право на пенсію на пільгових умовах, відмовлено, оскільки професія учень ливарника пластмас та слюсар по ремонту та обслуговуванню систем вентиляції і кондиціювання, за якими працював заявник, не відповідає чинним на період роботи Спискам. Також відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1992 по 24.01.1995, оскільки відсутні дані про проведення атестації робочих місць.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що однією з необхідних умов для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за списком №2, є підтвердження атестації відповідного робочого місця за умовами праці. А отже, відсутність підтвердження вищезгаданої обставини не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

Частиною 1 статті 8 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на отримання пенсії мають право громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, врегульовано, що призначають (здійснють перерахунок) і виплачують пенсії, територіальні органи Пенсійного фонду України.

У пункті 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22 - 1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1) зазначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим пенсіонерам, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, а також у місті та районі за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 N 18-1 (далі Порядок № 18-1) встановлено, що у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника встановлено механізм підтвердження пільгового стажу і підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років здійснюється уповноваженими на те комісіями про Головних управліннях Пенсійного фонду України.

Основними завданнями Комісії є: розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку; участь у підготовці методичних посібників з розгляду питань про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (п.6 Порядку № 18-1).

Згідно п.11 цього ж Порядку, для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами.

При цьому, пунктами 12,13 Порядку № 18-1 передбачено, що Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднані управління приймають документи, необхідні для підтвердження стажу роботи, перевіряють правильність їх оформлення, відповідність викладених у них відомостей про заявника даним паспорта та документам про стаж, фіксують та засвідчують виявлені розбіжності та не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляють до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що особа, яка досягла пенсійного віку, повинна звернутись з відповідною заявою безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління за місцем проживання (реєстрації). Для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, встановлено окремий Порядок, який визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідно цього Порядку заявник подає до територіального органу пенсійного фонду заяву про підтвердження стажу роботи та необхідний пакет документів, а останній після перевірки цих документів, не пізніше трьох робочих днів з дня надходження заяви про підтвердження стажу роботи направляє до Головного управління Пенсійного фонду України в області. Окрім того, в разі необхідності, УПФУ надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів для підтвердження стажу роботи.

Колегія суддів звертає увагу, що комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, уповноважена лише розглядати заяви про підтвердження стажу роботи та приймати рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку. Однак до її компетенції не входить призначення пенсій особам, які досягли пенсійного віку, і після розгляду заяви, документи повертаються до УПФ.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 4 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за №1451/11731) атестація робочих місць за умовами праці (далі-атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років (пункт 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442).

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці набув чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1).

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3).

Пунктом 3 вказаного Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (п. 10 Порядку №383) .

Також, згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обгрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також після 21.08.1992 року документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути, зокрема, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників.

Так, колегією суддів із записів в трудовій книжці позивача встановлено, що останній в спірний період роботи-з 22.08.1992 по 24.01.1995, працював на посаді ливарника пластмас на Сутисківському заводі «Автоелектроапаратура».

Записи в трудовій книжці ніким не оскаржувались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

На спірний період роботи позивача діяв Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністров СРСР від 26 січня 1991 р. N 10 та Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року та Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36, якими передбачено посаду ливарника пластмас.

На підтвердження факту роботи на посаді ливарника пластмас в період з 22.08.1992 по 24.01.1995, позивачем також надано копії первинних документів, виданих директором об'єднаного трудового архіву Тиврівського району, а саме: особову картку ОСОБА_3 та особовий рахунок, в якому зазначено назву посади, кількість відпрацьованих днів та годин, в тому числі в нічний час та розмір заробітньої плати, в тому числі нарахування за пільгову роботу.

Разом з тим, однією із умов для виникнення у особи права на пільгову пенсію за Списками №№1,2 є документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією, за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Так, з наявного в матеріалах справи копії наказу директора заводу "Автоелектроапаратури" № 339 від 13.06.1994 "Про пільгову пенсію" вбачається, що згідно наказу №50 від 27.01.1994 на заводі проведено атестацію робочих місць за умовами праці на підставі розпорядження представника президента України по Вінницькій області №327 від 10.11.1992 р. "Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" підтверджено право на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах за списками №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, робітникам заводу та зазначено перелік професій, зокрема професію ливарника пластмас.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи, представником відповідача надано суду ксерокопію висновку експерта умов праці І-ї категорії Державної експертизи умов праці ОСОБА_6, за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці на ВАТ "Завод Автоелектроапаратури", без дати за №06-04-78, згідно якого робочі місця до Списку №2 внесено необгрунтовано.

Як пояснила представник відповідача про існування вказаного висновку, органу пенсійного фонду стало відомо лише на початку 2018 року. Згідно тверджень останньої, належним чином завірену копію висновку надано з заявою про призначення пенсії іншою особою, що знаходиться в матеріалах іншої пенсійної справи.

Колегія суддів, оглянувши та дослідивши копію вищезазначеного висновку, вважає його неналежним та недопустимим доказом по справі, з огляду на таке.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Державну експертизу умов праці.

Частиною 1 Положення про Державну експертизу праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 01 грудня 1990 року №357 (далі Положення №357) встановлено, що серед завдань Державної експертизи умов праці є підготовка висновків про обгрунтованість пропозицій підприємств щодо змін у списках виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення та додаткові відпустки.

При цьому, складання посадовою особою Державної експертизи, в результаті перевірки якості вперше проведеної атестації на підприємстві, висновків про не обгрунтованість внесення пільгових посад, вказаним Положенням не передбачено.

В той же час, відповідно до п.3 Положення №357, державна експертиза умов праці, серед іншого, має право провадити експертизу умов праці на підприємствах незалежно від форм власності та їх відомчої належності і давати розпорядження про усунення виявлених порушень; при виявленні порушень чинного законодавства, що ущемлюють права працівників на отримання пільг та компенсацій за несприятливі умови праці, давати адміністрації підприємств розпорядження про усунення цих порушень; вносити адміністрації підприємств подання про припинення дії прийнятих на підприємстві рішень з питань пільгового пенсійного забезпечення і надання додаткових відпусток, що не відповідають чинному законодавству.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що посадова особа, яка проводить державну експертизу якості проведення атестації робочих місць на підприємстві, у разі виявлення допущення адміністрацією підприємства порушень, може видати розпорядження про усунення виявлених порушень або внести подання про припинення рішення з питань пільгового пенсійного забезпечення.

Однак, будь-які відомості про те, що за результатами перевірки якості проведення атестації у ВАТ "Завод Автоелектроапаратури", Державною експертизою умов праці, видано розпорядження про усунення порушень або внесено подання про припинення (скасування) наказу №339 від 18.06.1994, в матеріалах справи відсутні. Не надано таких і відповідачем на спростування зазначених позовних вимог і вимог апеляційної скарги.

За правилами частин 1 та 2 стаття 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що наданими позивачем доказами, підтверджено право останнього на зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 22.08.1992 по 24.01.1995 на посаді ливарника пластмас, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок- зобов'язати вчинити певні дії.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема-функції щодо перерахунку пенсії та зобов'язувати відповідача прийняти те чи інше рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №752/20012/16-а, від 12 червня 2018 року у справі № 800/248/17, від 12 лютого 2019 року у справі №825/1602/17 та від 05 березня 2019 року у справі №2040/6320/18.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку по відсутність правових підстав для задоволення позову у спосіб, який просить позивач, оскільки зобов'язання відповідача призначити пенсію позивачу, свідчить про перебирання судом повноважень суб'єкта владних повноважень (відповідача у справі), до компетенції якого, віднесено розгляд заяви про призначення пенсії.

Разом з тим, щодо віднесення до пільгового стажу періоду роботу з 22.08.1992 по 24.01.1995 відповідач не наділений правом діяти на власний розсуд, оскільки на підставі належних та допустимих доказів колегією суддів встановлено, що вищезазначений період підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушених права позивача в даному спорі є визнання протиправними рішення Вінницького ПОУПФУ від 15.05.2018 №8, зобов'язання зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_3 періоду роботи з 22.08.1992 по 24.01.1995 та повторно розглянути питання про призначення останньому пенсії зі зниженим пенсійним віком за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Сукупність вищенаведених обставин, дає суду підстави для висновку про часткову обгрунтованість позивачем доводів, викладених в апеляційній скарзі, а відтак колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції частково порушені норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 77, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 15.05.2018 №8 про відмову в призначенні ОСОБА_3 пенсії зі зниженим пенсійним віком за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов'язати Вінницьке приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_3 період роботи з 22.08.1992 по 24.01.1995 та повторно розглянути питання про призначення останньому пенсії зі зниженим пенсійним віком за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 березня 2019 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.