Справа № 500/2791/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2791/18

14 березня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського управління головного ДФС у тернопільській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Теребовлянського управління Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги, а саме просить визнати недійсною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2322-53.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 08.12.2018 року отримав від відповідача вимогу №Ф-2322-53 від 14.11.2018 року, згідно якої станом 31.10.2018 року у нього наявна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на суму 15819,54 грн. ОСОБА_1 вказує, що з моменту реєстрації його як фізичної особи-підприємця позивач такою діяльністю не займався. Окрім того, з 1 січня 2018 року позивач працює в ТДВ «Білицький деревообробний комбінат» та єдиний внесок за нього сплачує роботодавець. На переконання позивача, Головне управління неправомірно винесло вимогу оскільки доходу від здійснення підприємницької діяльності він не отримував. Також зазначає, що саму вимогу про сплату боргу (недоїмки) винесено без проведення перевірки.

Вважає вказану вимогу протиправною та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 23 січня 2019 року.

Ухвалами суду, постановленими в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), в судових засіданнях 23.01.2019 року та 19.02.2019 року було оголошено перерву до 14 березня 2019 року.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що відповідач не визнає позовні вимоги та обставини викладені позивачем у позовній заяві. За даними інформаційної системи органів ДФС, станом на 31.10.2018 року загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску по ОСОБА_1 становить 15819 грн. 54 коп., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань:

за 2017 рік 8448 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2017 році 3200 грн.*22%=704,00 грн.), термін сплати 09.02.2018 року;

за 2018 рік 7371,54 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 році 3723 грн.*22%=819,06 грн.) термін сплати: за І квартал 2018 року сплата до 19.04.2018 р. у сумі 2457,18 грн., за ІІ квартал 2018 року сплата до 10.07.2018 р. у сумі 2457,18 грн., за ІІІ квартал 2018 року сплата до 10.10.2018 р. у сумі 2457,18 грн.

Згідно п.4 ст. 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, а його стягнення відповідно до ст. 25 Закону здійснюють органи Державної виконавчої служби України. З метою забезпечення виконання органами ДФС покладених завдань з адміністрування єдиного внеску відповідачем було надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2322-53 від 14.11.2018 року. Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску та фінансових санкцій є самостійною підставою для направлення платникові вимоги про сплату недоїмки, без проведення додаткових перевірок.

Відтак, відповідач зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ №Ф-2322-53 від 14.11.2018 є правомірною, а тому не підлягає скасуванню, а відтак, в задоволенні адміністративного позову позивачеві слід відмовити.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали, що містяться у справі, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно даних 1С «Податковий блок» зареєстрований Гусятинською районною державною адміністрацією Тернопільської області як фізична особа-підприємець 13.03.2012 року, взятий на облік як платник єдиного соціального внеску з 07.03.2012 року (реєстраційний номер 0002901).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Державну реєстрацію припинення проведено 10.12.2018 року за власним рішенням позивача (рішення про припинення №3002901).

08.12.2018 року ОСОБА_1 отримав від відповідача вимогу №Ф-2322-53 від 14.11.2018, згідно якої станом 31.10.2018 року у нього наявна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на суму 15819,54 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернувся до суду із цим позовом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464).

Відповідно до пп.2 ч.1 ст.1 Закону №2464 Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

Згідно із п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобовязаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, установлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Мінімальна заробітна плата у 2015 році відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року №80-VIIl "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (у редакції Закону України від 20.09.2015 року №704-VIII) з 01 січня 2015 року - 1218 гривень, аз 01 вересня - 1378 гривень.

Мінімальна заробітна плата у 2017 році відповідно до Закону України від 21 грудня 2016 року №1801 -VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 01 січня 2017 року - 3200 гривень.

У 2018 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3723 гривні згідно Закону України від 7 грудня 2017 року №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 201 8 рік".

Згідно з нормами частини п'ятої статті 8 Закону №2464, єдиний внесок для всіх платників єдиного внеску (крім пільгових категорій) встановлено у розмірі 22% до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування, зобов'язані сплатити єдиний соціальний внесок за 2017 рік до 10.02.2018 року.

Статтею 9 Закон №2464, передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4, 5 та 5.-1 ч. 1. ст. 4 цього Закону (в т. ч. фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування), зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

За даними інформаційної системи органів ДФС, станом на 31.10.2018 року загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску по ОСОБА_1 становить 15819 грн. 54 коп., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань:

за 2017 рік 8448 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2017 році 3200 грн.*22%=704,00 грн.), термін сплати 09.02.2018 року;

за 2018 рік 7371,54 грн. (мінімальний страховий внесок за місяць у 2018 році 3723 грн.*22%=819,06 грн.) термін сплати: за І квартал 2018 року сплата до 19.04.2018 р. у сумі 2457,18 грн., за ІІ квартал 2018 року сплата до 10.07.2018 р. у сумі 2457,18 грн., за ІІІ квартал 2018 року сплата до 10.10.2018 р. у сумі 2457,18 грн.

Згідно ч.4 ст. 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом, а його стягнення відповідно до ст. 25 Закону №2464 здійснюють органи Державної виконавчої служби України.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами що 14.11.2018 року ГУ ДФС у Тернопільській області винесено вимогу №Ф-2322-53 про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_1 в загальній сумі 15819,54грн.

Згідно з п.1 розділу VI "Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20 квітня 2015 року №449 (далі Інструкція №449), до платників, які не виконали визначені Законом обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена фіскальними органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до ч.16 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Судом також взято до уваги пояснення представника відповідача, що лише у листопаді 2018 року контролюючим органом виявлено заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску, на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Стосовно твердження позивача про надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) без проведення перевірки, суд зазначає таке.

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції №449, до платників, які не виконали визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обов'язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов'язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За приписами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналогічна правова позиція викладена у справі Верховного Суду №826/11623/16 від 11.09.2018 року.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2017 - 2018 роках ФОП, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону № 2464).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, чинним законодавством не передбачено.

Суд наголошує, що позивачем не надано доказів того, що він має право на звільнення від сплати єдиного внеску.

Суд не бере до уваги твердження позивача про відсутність підстав для прийняття вимоги з огляду на те, що з 01 січня 2018 року він працює в ТДВ «Білицький деревообробний комбінат» та єдиний внесок за нього сплачує роботодавець, оскільки чинним законодавством не передбачено звільнення від сплати єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, які одночасно перебувають у трудових відносинах.

Окрім того, суд зазначає, що вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної вимоги не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2322-53 від 14.11.2018 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а оскаржене рішення відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: Незалежності 5 в/16, Хоростків, Тернопільська область, ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Т. Шевченка, 26, м. Теребовля, Тернопільська область, 48101) про скасування рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.