Справа № 806/2053/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 березня 2019 року

Київ

справа №806/2053/18

провадження №К/9901/6186/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :
З ухвалених у цій справі судових рішень убачається, що позивач, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення з урахуванням абзацу 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078 (без зміни місяця підвищення (базового місяця) в січні 2016 року) за період з 01 січня 2016 року по день звільнення (08 серпня 2017 року) та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до суду звіт про виконання рішення суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді заступника командира 2 механізованого батальйону з тилу Військової частини НОМЕР_1 . Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 21 червня 2017 року № 85 був звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2017 року № 36 він був виключений зі списків особового складу. Разом з тим, нарахування та виплата грошового забезпечення проводилося відповідачем не в повному обсязі, зокрема, за період проходження служби з 01 січня 2016 року по день виключення зі списків особового складу індексація грошового забезпечення відповідачем не виплачувалась. Позивач також зазначає, що звертався до військової частини НОМЕР_1 із відповідною заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, однак отримував відмову, обґрунтовану тим, що протягом 2016-2017 років за фондом грошового забезпечення військової частини, затвердженого вищим розпорядником бюджетних коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення не було передбачено. Вважаючи дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 серпня 2017 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 серпня 2017 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу.

04 березня 2019 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах а-в пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі № 806/2053/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович
Судді В. М. Бевзенко
Н. А. Данилевич