Справа № 1340/5021/18
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/254/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Старунського Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Смидюк Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Саган Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення заробітної плати за час відсторонення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Брильовський Р.М.,

час ухвалення рішення - 12:49:01,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 03 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ № 210-дс від 16 серпня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та стягнути середню заробітну плату за час відсторонення від посади, а саме період з 18 лютого 2018 року по 16 серпня 2018 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваним наказом його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення вимог абз. 2. п. 3.26.1 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Угринів-Долгобичув" на території республіки Польща, затвердженої наказом Львівського прикордонного загону ЗРУ ДПСУ № 1134-аг від 20.09.2017. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало не проведення перевірки останнім наявності складу порушення митних правил в діях підконтрольної особи громадянина ОСОБА_6, що керував транспортним засобом марки "Мерседес" н.з. НОМЕР_3, що свідчить про неналежне виконання позивачем службових обов'язків та є порушенням п.п.2.1.6, 2.2.25.2 та п. 4.2 Посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС. Вважає оскаржуваний наказ протиправним, а факт вчинення дисциплінарного проступку та вину у його вчиненні не доведеними, що виключає можливість притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. Вказує, що відсутні докази вчинення ним дисциплінарного проступку, який полягав у непроведенні перевірки наявності в діях підконтрольної особи складу правопорушення митних правил, оскільки останнім було проведено як поверхневий так і поглиблений огляд транспортного засобу, яким керував громадянин ОСОБА_6 Зазначає, що відповідачем під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було порушено процедуру накладення дисциплінарного стягнення, оскільки від позивача не відбиралися пояснення, не було ознайомлено з висновком службового розслідування, а дисциплінарне стягнення було застосовано поза межами встановленого строку ч. 5. ст. 74 Закону України "Про державну службу".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці Державної фіскальної служби №210-дс від 16 серпня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Стягнено з Львівської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату у розмірі 90584,86 грн за час відсторонення від посади, а саме період з 18 лютого 2018 року по 16 серпня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем притягнено позивача до дисциплінарної відповідальності без належного урахування вини позивача та ступеня тяжкості проступку, з повним ігноруванням відсутності у позивача стягнень. При цьому суд першої інстанції зазначав, що матеріалами службового розслідування та матеріалами справи підтверджують виконання позивачем усіх необхідних дій з метою здійснення перевірки в діях підконтрольної особи наявності складу порушення митних правил, з врахуванням технічних особливостей пропуску «Угринів» та процедури попереднього узгодження з польськими митниками та прикордонниками щодо можливого повернення автомобіля. Суд першої інстанції вважав, що оскаржуваний наказ не містить чіткого формулювання суті вчиненого порушення із посиланням на конкретні пункти посадової інструкції, зі змісту яких було б видно який саме посадовий обов'язок не виконав чи неналежно виконав позивач та в якому порядку він мав би діяти, щоб не допустити таке, на думку відповідача, порушення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Львівська митниця Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що в оскаржуваному наказі чітко наведені конкретні пункти порушення посадових обов'язків, а також всі необхідні відомості, передбачені ч. 2 ст. 77 Закону України «Про державну службу». Суд першої інстанції не аналізував вимоги абз. 2 п. 3.26.1 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Угринів-Долгобичув» на території Республіки Польща та п. 4.2 Посадової інструкції, недотримання яких ставиться у вину позивачу.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що в оскаржуваному наказі не наводиться жодних підтверджень порушень позивачем вимоги абз. 2 п. 3.26.1 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон. Стислий виклад обставин справи має містити докази встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини позивача, однак оскаржуваний наказ містить лише констатацію вчинення такого проступку без обґрунтованих доказів наявності вини позивача.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, в своїх поясненнях покликався на доводи в ній викладені.

Представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, в своїх поясненнях покликався на доводи, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Управління Служби безпеки України у Львівській області Спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю скерувало 15 лютого 2018 року лист № 12/4-359 на адресу начальника Львівської митниці ДФС України, в якому просило провести службове розслідування із залученням співробітників власної безпеки на предмет дотримання вимог чинного законодавства України керівником ВМО № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС України ОСОБА_7 та державним інспектором Кульчицьким В.С. під час здійснення митних формальностей щодо транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1. Такого ж змісту лист був скерований на адресу начальника Львівської митниці ДФС України від управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Львівській області ГУ ДФС у Львівській області.

Дисциплінарною комісією проведено службове розслідування з метою повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин недотримання вимог законодавства України посадовою особою Львівської митниці ДФС під час здійснення 15 лютого 2018 року митних формальностей при в'їзді на митну територію України транспортного засобу р.н. НОМЕР_2, визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарних проступків.

За результатами службового розслідування складено висновок від 09 серпня 2018 року, в якому дисциплінарна комісія зазначила, що за вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у неналежному виконанні своїх посадових обов'язків та порушенні вимог абз. 2. п. 3.26.1 ТС та підпунктів 2.1.6 Посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС від 11 листопада 2016 року рекомендувати керівнику Львівської митниці ДФС розглянути питання щодо притягнення державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

За результатами розгляду дисциплінарної справи позивача, дисциплінарною комісією складено подання, в якому, відповідно до ч. 10 ст. 69 та на підставі ч. 1 ст. 74, ч. 5 ст. 77 Закону України "Про державну службу", рекомендовано розглянути питання щодо притягнення державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

16 серпня 2018 року Львівська митниця ДФС прийняла наказ № 210-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", згідно з яким застосувала до державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення - оголошення догани.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну службу» відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 8 того ж Закону державний службовець зобов'язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки.

Частиною 1 ст. 64 вищевказаного Закону передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 цієї ж статті, дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Частиною 1 статті 66 вищевказаного Закону передбачено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Відповідно до ч. 3 цієї статті у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Закону України «Про державну службу» для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Частинами 1, 3, 9 статті 71 того ж Закону встановлено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб'єктом призначення, але не більш як до двох місяців. За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 73 вищевказаного Закону з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Частинами 1, 2 статті 77 того ж Закону передбачено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вищенаведені норми права, дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб'єктом призначення до працівника, який вчинив дисциплінарний проступок.

Разом з тим, для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених Законом України «Про державну службу» та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

З матеріалів справи слідує, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани було порушення останнім вимог абз. 2. п. 3.26.1 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Угринів-Долгобичув" на території республіки Польща, затвердженої наказом Львівського прикордонного загону ЗРУ ДПСУ № 1134-аг від 20.09.2017 року.

Відповідно до абз. 2 п. 3. 26. 1 Технологічної схеми пропуску осіб, транспортних засобів та вантажів через державний кордон у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Угринів-Долгобичув" на території республіки Польща, затвердженої наказом Львівського прикордонного загону ЗРУ ДПСУ № 1134-аг від 20.09.2017 року (далі - ТС), перед наданням письмового повідомлення заінтересованим особам про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, посадова особа ВМО №1-4 м/п "Угринів" перевіряє в діях підконтрольної особи наявність складу порушення митних правил.

Згідно із п.п. 2.1.6. посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС (далі - Інструкція) державний інспектор виконує наступні завдання, зокрема, боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил.

Підпунктом 2.2.25.2 Інструкції передбачено, що державний інспектор здійснює митний огляд товарів і транспортних засобів у пункті пропуску та на митній території України.

Згідно із п. 4.2. Інструкції державний інспектор несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов'язків.

15.02.2018 року ОСОБА_3 виконував свої посадові обов'язки на митному пості "Угринів" на ділянці роботи в'їзд в Україну, в тому числі, здійснював митні формальності при в'їзді на митну територію України щодо транспортного засобу марки "Мерседес" н.з. НОМЕР_3, в якому переміщувався товар "одяг та текстиль" в обсягах, що підлягають декларуванню та оподаткуванню податками та зборами. Вказаний автомобіль в'їхав в зону митного контролю близько 10:40 год, водієм якого було подано документи для митного оформлення: паспорт громадянина України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, талон для проходження по смузі руху "червоний коридор" та митну декларацію. Ці дані були внесені в АСМО "Інспектор". Відповідно до митної декларації, поданої водієм, в автомобілі переміщувався одяг різний - 38 пакувань, вагою 1200,00 кг, ціна якого становить 4200,00 Євро.

Згідно пояснень позивача він провів поверхневий огляд вказаного автомобіля, та оскільки митний пост "Угринів" призначений для міжнародного пасажирського пропуску автомобілів до 3,5 т, там відсутній бокс поглибленого митного огляду в напрямку в'їзд в Україну, тому для проведення поглибленого огляду у відповідному боксі, даний транспортний засіб повинен був бути направлений ОСОБА_3 на напрям "виїзд з України". При усному опитуванні водій автомобіля повідомив, що в нього відсутні кошти для сплати митних платежів, тому при несплаті митних платежів вказаний транспортний засіб не підлягав пропуску на митну територію України. Позивач стверджує, що він вирішував питання щодо повернення даного транспортного засобу в Республіку Польщу з оформленням картки відмови чи передачу товарів, що переміщувалися у цьому транспортному засобі на склад митниці, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 238 МК України. Для проведення поглибленого огляду, транспортний засіб необхідно розмістити у бокс поглибленого огляду, де наявна відповідна вимірювальна техніка, а такий бокс знаходиться на смузі "виїзд з України". При цьому, потрапити на цю смугу можливо лише після перетину шлагбауму, що контролюється Польською стороною та здійснивши після проїзду шлагбауму розворот на вказану смугу "виїзд з України". Для з'ясування питання можливості повернення транспортного засобу на територію Республіки Польща, а також для спрямування автомобіля в бокс поглибленого огляду, він сів в автомобіль "Мерседес", що ним оглядався на сидіння пасажира та дав розпорядження водію слідувати в сторону шлагбаум для попереднього погодження цих питань з польськими митниками та прикордонниками, оскільки часто без попереднього погодження з ними, польська сторона повертає автомобіль назад на територію України в зону митного контролю або взагалі не приймає автомобіль для повернення. Під'їхавши до польського прикордонника, він повідомив останньому, що даний транспортний засіб можливо планується повертати в Республіку Польща та щодо цього автомобіля необхідно провести поглиблений огляд в боксі та отримав від нього погодження на повернення автомобіля у випадку, якщо ним буде прийнято таке рішення. В той час до брами приїхали працівники СБУ та заблокували проїзд автомобіля. Автомобіль перебував на виїзному напрямку біля українських прикордонників. Близько 13:00 год ОСОБА_3 у присутності працівників СБУ та працівників УМПМ, МВ провів огляд даного транспортного засобу під час якого було виявлено незадекларовані товари. За результатами огляду ОСОБА_3 склав та підписав відповідний Акт огляду на підставі якого в подальшому працівником УМПМ складено протокол про порушення митних правил № 1135/20900/18 на підставі ст. 372 МК України.

Відповідач, дійшовши висновку, що позивачем порушено вимоги абз. 2 п. 3. 26. 1 ТС, прийняв оскаржуваний наказ, в якому зазначено: «Відмітка ОНП посадової особи митного поста "Угринів", яка відповідно до п.3.9 ТС, засвідчувала б закінчення митного контролю та проведення митних формальностей, на контрольному талоні відсутня. Контрольний талон не був переданий водієм вартовому шлагбауму з метою випуску транспортного засобу на митну територію України, про що свідчить інформація, зазначена в акті звірки. Із записів камер відеоспостереження не вдається однозначно підтвердити чи спростувати наміри водія автомобіля - виїхати з пункту пропуску на митну територію України чи повернутися в Республіку Польща».

Як встановлено судом першої інстанції, ні відповідачем, ні дисциплінарною комісією не було належним чином з'ясовано обставин, що відбувалися під час перевірки транспортного засобу, оскільки не було встановлено чи мав намір водій автомобіля виїхати з пункту пропуску на митну територію України чи повернутися в Республіку Польща. Матеріалами службового розслідування та матеріалами справи підтверджується виконання позивачем усіх необхідних дій з метою здійснення перевірки в діях підконтрольної особи наявності складу порушення митних правил, з врахуванням технічних особливостей пропуску "Угринів" та процедури попереднього узгодження з польськими митниками та прикордонниками щодо можливого повернення автомобіля.

Відповідачем не спростовано доводи позивача, що провести поглиблений огляд транспортного засобу позивач міг не переїжджаючи шлагбаум, що контролюється польською стороною та здійснивши після проїзду шлагбаума розворот на вказану смугу "виїзд з України", а також факту, що у позивача були відсутні підстави для проведення поглибленого огляду зазначеного транспортного засобу, оскільки як слідує із наявних в матеріалах справи доказів при проведенні ОСОБА_3 у присутності працівників СБУ та працівників УМПМ, МВ такого огляду було виявлено незадекларовані ОСОБА_6 товари, про що було складено акт огляду.

На підставі зазначеного акту огляду працівник УМПМ склав протокол про порушення митних правил № 1135/20900/18 відповідно до ст. 372 МК України.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що факт направлення транспортного засобу в напрямку "виїзд з України" сам по собі не може доводити порушення позивачем тих чи інших вимог законодавства за наявності обстави, які свідчать, що в разі необхідності здійснення поглибленого огляду транспортного засобу, бокс поглибленого огляду знаходиться на смузі "виїзд з України".

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не надав суду достатньо належних та допустимих доказів щодо порушення позивачем абз. 2 п. 3. 26. 1 ТС.

Перелік службових обов'язків позивача встановлено у Посадовій інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС, затвердженої 11.11.2016 начальником Львівської митниці ДФС ОСОБА_8

З оскаржуваного наказу слідує, що позивачем порушено наступні пункти Посадової інструкції: 2.1.6 - боротьба з контрабандою та порушення митних правил; 2.2.25.2 - здійснення митного огляду товарів та транспортних засобів у пунктах пропуску та митній території Україну; 4.2. - виконання або неналежне виконання своїх службових обов'язків.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що при застосуванні до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як догана, відповідачем не було в достатній мірі враховано обставини, за яких було вчинене виявлене порушення, не враховано особливостей митного посту "Угринів", що призначений для міжнародного пасажирського пропуску автомобілів до 3,5 т, зокрема не взято до уваги, що там відсутній бокс поглибленого митного огляду на смузі в якій знаходився транспортний засіб, не враховано характер дисциплінарного проступку та обставини, за яких він був вчинений, як і не враховано попередню поведінку позивача та його ставлення до виконання свої посадових обов'язків.

У оскаржуваному наказі не міститься чіткого формулювання суті вчиненого порушення із посиланням на конкретні пункти посадової інструкції, зі змісту яких було б видно який саме посадовий обов'язок не виконав чи неналежно виконав позивач та в якому порядку він мав би діяти, щоб не допустити таке, на думку відповідача, порушення.

Крім цього, у матеріалах дисциплінарної справи позивача містяться відомості щодо відсутності у нього дисциплінарних стягнень, що в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 62 Закону України «Про державну службу» є однією з обставин, що пом'якшують відповідальність державного службовця.

Разом з тим, приймаючи спірний наказ, відповідач не дослідив чи є вчинені позивачем дії дисциплінарним проступком, оскільки підставою для застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння, яке визнається дисциплінарним проступком. Вказане не відповідає приписам ч.2 ст.74 Закону України "Про державну службу", згідно якої дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем притягнено позивача до дисциплінарної відповідальності без належного урахування вини позивача та ступеня тяжкості проступку, з повним ігноруванням відсутності у позивача стягнень, а відтак оскаржуваний наказ є протиправним.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час відсторонення з роботи за період з 18.02.2018 року по 16.08.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Львівської митниці ДФС від 16.02.2018 року ОСОБА_3 було відсторонено від посадових обов'язків з 18.02.2018 року на час здійснення дисциплінарних проваджень.

Згідно із ст. 72 Закону України «Про державну службу» на час здійснення дисциплінарного провадження державний службовець може бути відсторонений від виконання посадових обов'язків. Тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов'язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження. у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов'язків в установленому порядку. Під час відсторонення від виконання посадових обов'язків державний службовець зобов'язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження.

З вищевказаного слідує, що позивач перебував на робочому місці в період проведення дисциплінарного провадження, що відповідачем не заперечується.

З наявного в матеріалах справи розрахунку середнього заробітку ОСОБА_3 за період 18.02.2018 року по 16.08.2018 року слідує, що: - середньоденний заробіток позивача становить 914,86 грн; - кількість робочих днів становить за час відсторонення від посади 123 дні: - загальна сума середньої заробітної плати позивача, обчисленої відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року становить 112527,78 грн: - утримано ПДФО 20255,00 грн: - утримано військовий збір 1687,92 грн; - до виплати позивачу належить 90584,86 грн.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно задоволено вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час відсторонення з роботи за період з 18.02.2018 року по 16.08.2018 року у розмірі 90584, 86 грн.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині пропуску строку звернення ОСОБА_3 з позовом до суду колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи слідує, що 16 серпня 2018 року Львівська митниця ДФС прийняла наказ № 210-дс "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", згідно з яким застосувала до державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Угринів" Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення - оголошення догани.

Водночас адміністративний позов подано позивачем до суду лише 26 жовтня 2018 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Матеріалами справи підтверджується, що 02.11.2018 року на адресу суду ОСОБА_3 було подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням причин пропуску такого строку звернення. Зокрема, позивач зазначав, що 27.08.2018 року скористався своїм правом на досудове врегулювання спору та звернувся із скаргою до Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях на дії начальника Львівської митниці ДФС та Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС.

19 жовтня 2018 року ОСОБА_3 від Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях надійшла відповідь на скаргу від 27.08.2018 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 не пропущено строк звернення до суду з позовом, оскільки позивач скористався своїм правом на досудове врегулювання спору відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України та звернувся в межах тримісячного строку встановленого ч. 4 ст. 122 КАС України.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, слід враховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Згідно зі статтею 78 Закону України «Про державну службу» рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями категорії "А" до суду, а категорій "Б" і "В" - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка оскаржує рішення про накладення дисциплінарного стягнення, щодо порядку оскарження такого рішення.

При цьому, звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Колегія суддів вважає поважною ту обставину, на яку позивач посилається як на підставу для поновлення пропущеного строку, а саме: звернення зі скаргою на дії відповідача в адміністративному порядку.

В той же час, колегія суддів вважає, що такі помилкові висновки суду першої інстанції не вплинули на законність рішення суду першої інстанції та не є підставою для скасування такого.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 1340/5021/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 18 березня 2019 року.