Справа № 826/13070/17
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 березня 2019 року № 826/13070/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Кармазіна О.А., суддів: Катющенка В.П. та Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України
провизнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) (далі - відповідач, МЮУ), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, викладених у заяві від 06.12.2017, просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача в розгляді скарги позивача від 12.09.2017 № 1253/3 та № Л-22671 на рішення державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Ярослава Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36649800 від 16.08.2017, зареєстрованої в МЮУ 12.09.2017 за вх. № 1253/3 та № Л-22671;

2) стягнути на користь позивача судові витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань МЮУ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним 12.09.2017 до МЮУ було подано скаргу на рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 36649800 від 16.08.2017 та на дії державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Ярослава Сергійовича, зареєстрованої в МЮУ 12.09.2017 за вх. № 1253/3 та № Л-22671.

Як стверджує позивач, згодом йому стало відомо, що наказом МУЮ від 03.10.2017 № 3564/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 12.09.2017» йому було відмовлено у задоволенні його скарги у зв'язку з тим, що до цієї скарги були додані копії документів, не засвідчені в установленому законом порядку, що стосується матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, позивач не погоджується з відмовою, оскільки, як зазначає позивач у позовній заяві, працівники МЮУ постійно наголошують в своїх виступах, нормативно-правових актах, що весь документообіг має перейти на електронну форму та роз'яснюють громадянам про необхідність такого переходу, але своїми діями це заперечують, з огляду на що позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач надіслав до суду заперечення проти позову, в яких наголосив на необґрунтованості позовних вимог.

При цьому представник відповідача зазначив, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 12.09.2017, зареєстрованої в МЮУ 12.09.2017 за № Л-22671, в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 7 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, відповідачем на підставі висновку комісії було прийнято рішення (наказ) № 3564/7 від 03.10.2017 про відмову у задоволенні скарги у зв'язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому законом порядку.

З огляду на зазначене представник відповідача наголошує на правомірності відмови відповідача у задоволенні скарги позивача, відтак просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.10.2017 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду колегією у складі трьох суддів.

За результатами судового засідання 06.12.2017 на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі - КАС України), слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12.09.2017 позивачем до МУЮ було подано скаргу вх. № 1253/3 на рішення державного реєстратора філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Києві Донського Ярослава Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36649800 від 16.08.2017, яка зареєстрована в МЮУ 12.09.2017 за № Л-22671. До вказаної скарги були надані додатки на 34 аркушах.

28.09.2017 за результатами розгляду вказаної скарги Комісією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації складено висновок про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 12.09.2017 у зв'язку з тим, що скарга оформлена без додержання вимог визначених ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому законом порядку.

Зокрема, у вказаному висновку зазначено про те, що додані до скарги копії документів, а саме: постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт коштів боржника, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, постанова про стягнення виконавчого збору, постанова про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій не засвідчені в установленому порядку.

На підставі вказаного висновку МЮУ прийнято наказ від 03.10.2017 № 3564/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1, від 12.09.2017», яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 12.09.2017 у зв'язку з тим, що скарга оформлена без додержання вимог визначених ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому законом порядку.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 37 вказаного Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується; 3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника; 4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті (п. 1 ч. 8 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 9 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедуру розгляду відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту (далі - суб'єкт оскарження), що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - суб'єкт розгляду скарги) визначається Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1128 для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Згідно з п. 5 Порядку № 1128 перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

Відповідно до п. 7 Порядку у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що питання про відповідність поданої скарги вимогам щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, вирішуються комісією з розгляду скарг на етапі підготовки скарги до розгляду. Відповідно, рішення про відмову у задоволенні скарги з підстав невідповідності поданої скарги щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, вимогам закону комісія приймає саме на підготовчій стадії до розгляду скарги по суті.

Як встановлено судом, 28.09.2017 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 12.09.2017 за № Л-22671 Комісією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації складено висновок про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 12.09.2017 у зв'язку з тим, що скарга оформлена без додержання вимог визначених ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому законом порядку.

У вказаному висновку зазначено про те, що додані до скарги копії документів, а саме: постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт коштів боржника, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, постанова про стягнення виконавчого збору, постанова про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій не засвідчені в установленому порядку.

В свою чергу, на підставі вказаного висновку МЮУ прийнято наказ від 03.10.2017 № 3564/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1, від 12.09.2017», яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 12.09.2017.

В той же час, матеріали справи не містять доказів повідомлення скаржника (позивача) про призначення до розгляду його скарги по суті, вказані факти не повідомлялися і позивачем під час подання позову, з огляду на що суд приходить до висновку, що наказ відповідачем прийнято на підставі висновку Комісії на стадії підготовки до розгляду скарги по суті.

Між тим, суд звертає увагу, що за результатами дослідження скарги позивача, остання оформлена у відповідності до вимог визначених абз. 1 ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме у скарзі зазначено: повне найменування (ім'я) скаржника, реквізити рішень державного реєстратора, які оскаржуються, викладено зміст оскаржуваних рішень та дій державного реєстратора, викладені обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Судом також встановлено, що до даної скарги позивачем було додано в якості додатків:

- Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 95602666, дата, час формування: 28.08.2017 16:05:26, підстава формування інформаційної довідки: запит з реєстраційним номером: 23877110;

- Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за № 95598701, дата, час формування: 28.08.2017 15:47:43, підстава формування інформаційної довідки: запит з реєстраційним номером: 23876186;

- нотаріально засвідчену копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.10.2006;

- нотаріально засвідчену копію Витягу з Державного реєстру правочинів від 26.10.2006;

- нотаріально засвідчені копії рішень Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2013 по справі № 2-12176/11, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02.04.2014, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 та від 29.05.2014;

- копію супровідного листа від 17.10.2015 № 1164/25;

- копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2015;

- роздруківку інформації про виконавче провадження від 22.09.2015;

- роздруківку інформації про виконавче провадження від 22.12.2016.

Тобто, вказане свідчить, що при подачі скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, скаржник повинен додати до скарги засвідчені копії всіх документів, як того вимагає п. 6 ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Разом з тим, судом, з наданих відповідачем до відзиву документів, доданих позивачем при подачі скарги, видно, що позивачем було подано постанову про відкриття виконавчого провадження (т.1., а.с. 53), постанову про арешт коштів боржника (т.1, а.с. 55), постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (т.1, а.с. 56), постанову про стягнення виконавчого збору (т.1, а.с. 57), постанову про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (т.1, а.с. 58), втім останні не засвідчені жодним чином. При цьому, відсутні навіть написи від імені позивача про відповідність вказаних копій тим документам, що наявні у позивача. У той же час, на інших документах, доданих до скарги, наявні засвідчувальні підписи позивача про відповідність копії оригіналу (наприклад, т.1., а.с. 50).

При цьому, суд звертає увагу, що законодавством встановлено вимоги до оформлення документів. Так відповідно до наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55 затверджено Національний стандарт України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003 (далі - Стандарт), у пункті 5.27 якого зазначено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Стандарту він поширюється на організаційно-розпорядчі документи - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що додані до скарги копії документів, а саме: постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт коштів боржника, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, постанова про стягнення виконавчого збору, постанова про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій не засвідчені в установленому порядку, а відтак останні не можуть розцінюватися, як належні докази, що підтверджують порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення про державну реєстрацію.

Наведене в сукупності свідчить про те, що комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами вивчення скарги ОСОБА_1 від 12.09.2017 складено мотивований висновок про відмову у задоволенні скарги,

При цьому, суд зазначає, що ані в позовній заяві, ані в ході розгляду справи позивачем не заперечувався факт подання ним в якості додатків до скарги постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів боржника, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, які не засвідчені в установленому законом порядку.

Судом у зв'язку з розглядом справи також враховується, що позивач не оскаржує власне сам наказ № 3564/7 від 03.10.2017, яким відмовлено у задоволенні скарги. Втім, це і є юридично значимий документ, яким оформлено процес розгляду та прийняття рішення про відмову.

Згідно з. ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов'язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з'ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Головуючий суддя О.А. Кармазін

Судді: В.П. Катющенко

Т.О. Скочок