Справа № 1840/2507/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 р. Справа № 1840/2507/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року, суддя О.А. Прилипчук, повний текст складено 12.11.2018 року по справі № 1840/2507/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області

про визнання протиправними, скасування постанови та припису,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням зміни позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати припис Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області №СМ 441/178/АВ/П від 24.05.2018 р. про усунення виявлених порушень;

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС від 04.06.2018 р. про накладення штрафу в розмірі 1340280 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог зазначив, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 відповідачем проведено з порушенням процедури; відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що 12 осіб виконували роботи без належного оформлення трудових відносин, а цивільно-правові договори укладені з метою приховування трудових відносин.

Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що в період з 10.05.2018 р. по 11.05.2018 р. на підставі звернення ОСОБА_2 №І-312/16-08/2018 від 10.05.2018 р. про порушення законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, начальником Управління Держпраці у Сумській області прийнято наказ №650 від 10.05.2018 р. та направлення на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 №262/СМ441 від 10.05.2018 р. ( т. 1 а.с. 71, 72).

За наслідками інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 складено акт інспекційного відвідування від 11.05.2018р. № СМ 441/178/АВ ( т. 1 а.с. 73-85).

24.05.2018 р. Управлінням Держпраці у Сумській області винесено припис про усунення виявлених порушень №СМ441/178/АВ/П в строк до 08.06.2018 р. ( т. 1 а.с. 88-89).

04.06.2018 р. на підставі вищезазначеного акту інспекційного відвідування начальником Управління Держпраці у Сумській області Семеног Ю.Д. винесено постанову №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1340280 грн. ( т. 1 а.с. 59-60).

Позивач не погоджуючись з приписом та постановою відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано вимог статті 24 КЗпП України в частині обов'язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 р. № 877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877 визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Щодо твердження позивача про відсутність підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", для проведення перевірки колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295.

Відповідно до пункту 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку №295 за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлених неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, проводяться інспекційні відвідування.

Перелік підстав для здійснення позапланового заходу (позапланової перевірки) визначено в ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до якої підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом;

неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

В даному випадку інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 було проведено на підставі звернення ОСОБА_2 №І-312/16-08/2018 від 10.05.2018 р. про порушення законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками.

Відповідачем за підсумками перевірки ФОП ОСОБА_1 в акті перевірки зафіксовано допущення позивачем до роботи 12 працівників без оформлення трудового договору (т. 1 а.с. 18).

Із матеріалів справи вбачається, що 13.03.2018 року між позивачем та Управлінням капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради укладено договори будівельного підряду №16/18 та №17-18 ( т. 1 а.с. 99-102, 104-107).

Відповідно до розділу 1 Договору №16/18 будівельного підряду від 13.03.2018 р. Підрядник (позивач), зобов'язується виконати Управлінню капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради (Замовник) роботи на об'єкті капітального ремонту, зазначені у договірній ціні, а Замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Найменування капітального ремонту: "Капітальний ремонт прибудинкової території в районі житлового будинку АДРЕСА_1 та Капітальний ремонт прибудинкової території в районі житлового будинку АДРЕСА_1 ".

Так, під час проведення інспекційного відвідування відповідачем було встановлено, що проведення капітального ремонту прибудинкової території, а саме підготовки вкладання тротуарної плитки, розкидання щебню, установки бордюрів, вирівнювання землі за допомогою відповідної техніки за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 фактично допущено до виконання роботи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 без укладання трудової угоди.

Свідок ОСОБА_16 повідомив суду першої інстанції, що на місці проведення інспекційного відвідування опинився випадково. Зателефонував ФОП ОСОБА_1 та повідомив його про проведення перевірки.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача щодо порушення відповідачем процедури проведення перевірки, оскільки вимоги про визнання незаконними дій відповідача при проведенні перевірки позивачем не заявлено.

Щодо виявлених відповідачем у ході проведення інспекційного відвідування порушень колегія суддів зазначає наступне.

За результатами інспекційного відвідування виявлені порушення, зокрема встановлено порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України.

Так, згідно ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Колегія суддів зазначає, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Згідно ч. 1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно змісту акту перевірки від 11.05.2018 року вищевказані 12 працівників проводили наступні роботи:

1. ОСОБА_4, 10.05.2018 року фактично виконував роботу по підготовчим роботам та укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_4 пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_1 на території будівництва приблизно три тижні, виконуючи підготовчі роботи та укладання тротуарної плитки. Графік роботи з 08-00 до 17-00. Укладав договір цивільно- правового характеру з ОСОБА_1, оплату за роботу ще не отримував (т. 1 а.с. 110).

2. ОСОБА_5, 10.05.2018 року фактично виконував роботи по підготовчим роботам та укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що працює на території будівництва виконуючи підготовчі роботи та укладання тротуарної плитки, графік з 08-00 до 17-00. Який саме договір підписував не пам'ятає ( т. 1 а.с. 111).

3. ОСОБА_6, 10.05.2018 року фактично виконував роботи по тромбування тротуарної плитки за допомогою вібротромбовочної машини. В письмових поясненнях ОСОБА_6 пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_1, на території будівництва приблизно три дні виконуючи роботу трамбування тротуарної плітки за допомогою вібротромбовочної машини з 08-00 до 17-00. Укладав договір цивільно-правового характеру з ФОП ОСОБА_1 ( т. 1 а.с. 112).

4. ОСОБА_7, 10.05.2018 року фактично виконував підготовчі роботи та укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_7 пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_1 на території будівництва виконуючи роботу по укладанню тротуарної плитки та здійснює підготовчі роботи. Графік з 08-00 до 17-00. Укладав договір цивільно-правового характеру з ФОП ОСОБА_1 заробітну плату не отримує (т. 1 а.с. 113).

5. ОСОБА_8, 10.05.2018 року фактично виконував підготовчі роботи та укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_17 пояснив, що працює у ФОП ОСОБА_1 на території будівництва, уклав договір з ФОП ОСОБА_1, але який саме не пам'ятає. Графік з 08-00 до 17-00. Працює з 12.03.2018 року, заробітну плату ще не отримував (т. 1 а.с. 114).

ОСОБА_18, 10.05.2018 року фактично виконував роботу різнороба, а саме укладання тротуарної плитки. В письмових поясненнях ОСОБА_9 зазначив, що працює у ФОП ОСОБА_1, на території будівництва приблизно три тижні, уклав договір цивільно-правового характеру з ФОП ОСОБА_1 Графік роботи з 8-00 до 17-00, заробітну плату ще не отримував ( т. 1 а.с. 115).

7. ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 10.05.2018 року від письмових пояснень відмовились (а.с. 116-121).

Свідки - ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_12 надали суду першої інстанції пояснення про те, що уклали із позивачем цивільно - правові угоди. Обставин укладання угод не пам'ятають. Також, зазначили, що працюють на обладнані і матеріалах, що належить позивачу. Працювали без графіку роботи у час, який їм зручний.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зі змісту цивільно-правових договорів про надання послуг, укладених позивачем з фізичними особами, предметами останніх є послуги роботи з укладання тротуарної плитки та бордюрного каменю та підсобні роботи на об'єктах за адресами АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 (т. а.с. 23,26,28,31,34,37,39, 42,44,47,50,52).

Як вбачається з зазначених цивільно-правових угод, вищевказані особи виконували не індивідуально визначену роботу, передбачену угодою. На думку колегії суддів, функції, які виконували такі особи за вказаними договорами, не є самостійними, а здійснювались в межах підготовчих робіт та укладання тротуарної плитки з систематичним виконанням цих функцій та з матеріалів, наданих позивачем, що виключає можливість роботи в будь-який зручний час.

Також у цивільно-правових угодах не зазначено, який саме результат роботи повинен передати виконавець замовнику, процес праці не передбачає будь-якого кінцевого результату, що вказує на наявність трудових відносини між позивачем та вищевказаними особами.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності, а метою цивільно-правового договору є отримання певного матеріального результату.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище угоди не були спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, а були пов'язані із самим процесом праці, що є характерним для трудових функцій.

Зазначене спростовує доводи апелянта про безпідставне визначення цивільних відносин між позивачем та вказаними вище особами як трудових.

Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зі змісту договорів підряду №16/18, №17/18 від 13.03.2018 року вбачається, що позивач мав право залучати в якості підрядника для виконання робіт виключно юридичних осіб, а не фізичних осіб.

Щодо посилання апелянта на норми ст. 204 ЦК України, якою передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, колегія суддів зазначає наступне.

Сам по собі факт відсутності судового рішення про визнання вказаних вище цивільно-правових правочинів недійсними не може бути безумовним доказом існування між зазначеними особами саме договірних цивільно-правових відносин.

Предметом доказування в адміністративній справі, що розглядається, є встановлення факту наявності чи відсутності трудових відносин між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, а не дійсності зазначених угод, і суд встановлює обставини, що є предметом доказування на підставі всіх наданих сторонами доказів.

При цьому, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 90 КАС України жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили, а суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведені вище обставини, які встановлені судом і підтверджуються відповідними доказами, та норми законодавства, колегія суддів вважає доведеним факт порушення позивачем вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме допущення до роботи працівників без укладення у встановленому законом порядку трудових договорів.

Відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, відтак на ФОП ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 1340280,00 грн., оскільки 12 працівників було допущено до роботи без укладання трудового договору.

Зважаючи на встановлене порушення позивачем, апеляційний суд дійшов висновку, що при проведенні перевірки та накладенню вищевказаного штрафу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності припису Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області №СМ 441/178/АВ/П від 24.05.2018 р. про усунення виявлених порушень та постанови Управління Державної служби України з питань праці у Сумській області №СМ 441/178/АВ/ТД-ФС від 04.06.2018 р. про накладення штрафу в розмірі 1340280 грн., та відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2018 по справі № 1840/2507/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 18.03.2019 року