Справа № 480/577/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"18" березня 2019 р. Справа № 480/577/19

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про доповнення позовних вимог по справі № 480/577/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тростянецький машинобудівний завод", в якій просить:

- визнати протиправними бездіяльність Південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо не застосування належних заходів по визначенню, призначенню, нарахуванню та виплаті розміру пенсійного забезпечення на пільгових умовах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, для зарахування до трудового стажу на пільгових умовах фактичного працевлаштування та виконання робіт за час здійснення трудової діяльності старшим майстром ливарної ділянки на гарячої дільниці роботи у ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» в умовах ливарного виробництва за період з 02.10.1995р. по день звільнення 19.08.2001 р., наступного прийняття на роботу 01.08.2005р. виконуючим обовязки начальника ливарної дільниці по 5.09.2005 р. та виконання при цьому також робіт по місцю працевлаштування в умовах ливарного виробництва старшим майстром ливарної дільниці з важкими та шкідливими умовами праці;

- зобовязати Південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області застосувати належні заходи по визначенню, призначенню, нарахуванню та виплаті розміру пенсійного забезпечення на пільгових умовах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, для зарахування до трудового стажу на пільгових умовах з урахуванням фактичного працевлаштування та виконання робіт за час здійснення трудової діяльності старшим майстром ливарної ділянки на гарячій дільниці роботи у ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» в умовах ливарного виробництва за період з 02.10.1995 р. по день звільнення 19.08.2001 р., наступного прийняття на роботу 01.08.2005 р. виконуючим обовязки начальника ливарної дільниці по 05.09.2005 р. та виконання при цьому також робіт по місцю працевлаштування в умовах ливарного виробництва старшим майстром ливарної дільниці з важкими та шкідливими умовами праці, в тому числі на підставі показань не менше двох свідків, які знають позивача по спільній з ним роботі на одному підприємстві і мають документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу позивача.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

14.03.2019 року до канцелярії суду позивачем подано заяву про доповнення позовних вимог, в якій позивач просить:

1. Встановити факт про роботу ОСОБА_1 в ливарній дільниці майстром по заливці, майстром по формовці, інженер - технологом, старшим майстром , в.о. ст . майстра.

2. Встановити факт роботи ОСОБА_1О на посадах за списками № 1, № 2 в ливарній дільниці з 13.10.1968р по 04.10.1990 р.

3. Встановити факт роботи ОСОБА_1О ст. майстром ливарної дільниці за період з 04.10.1990 р. по день звільнення 19.08.2001 р.

4. Встановити факт роботи ОСОБА_1О по договору в 2005 році.

5. Встановити факт роботи ОСОБА_1 в 2005 році в.о. начальника ливарної дільниці.

6. Встановити факт не проведення остаточного розрахунку підприємством ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" після звільнення з роботи 19.08.2001 року з ОСОБА_1.

7. Встановити факт не проведення остаточного розрахунку підприємством ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" після звільнення з роботи 05.09.2005 р. з ОСОБА_1.

8. Стягнути з підприємства ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" не виплачену заробітну плату за період з 19.08.2001 р. по день прийняття судового рішення на користь ОСОБА_1.

9. Стягнути з підприємства ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" не виплачену втрату грошових доходів за період з 19.08.2001 р. по день прийняття судового рішення

10. Стягнути з підприємства ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" не виплачену заробітну плату за період з 05.09.2005 р. по день прийняття судового рішення на користь ОСОБА_1.

11. Стягнути з підприємства ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" не виплачену втрату грошових доходів за період з 05.09.2005 р. по день прийняття судового рішення.

12. Зобовязати Трудовий архів Тростянецької міської Ради народних депутатів видати розрахункові відомості директорів підприємства з встановленими посадовими окладами за період з 01.01.1990 по 01.10.2001 р. ОСОБА_1 в 15 денний строк, після отримання ухвали суду видавати ОСОБА_1 не менше, як по 9 розрахункових відомостей директорів підприємства за кожен місяць розрахункового періоду в двух примірниках - один для суду, другий примірник для ОСОБА_1 для проведення аналітичних розрахунків не доплат заробітних плат.

13. Визнати дії відповідача ОСОБА_2 Україна в особі Південне обєднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області неправомірними.

14. Визнати дії ВАТ « Тростянецький машинобудівний завод» неправомірними.

15. Зобовязати відповідача ОСОБА_2 Україна в особі Південне обєднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 9.10.2000 р. по день прийняття судового рішення.

16. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 Україна в особі Південне обєднане Управління Пенсійного фонду України Сумської області компенсацію втрати грошових доходів не виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 09.10.2000 р. по день прийняття судового рішення.

Дослідивши заяву про доповнення позовних вимог, суд повертає її позивачу, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У той же час, згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства; фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 1 ст. 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із поданої ОСОБА_1 заяви про доповнення позовних вимог, частина позовних вимог, викладених у ній, звернені до ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" з приводу роботи та звільнення на підприємстві, отримання заробітної плати.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1, звернені до ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" не мають характеру публічно-правових, оскільки позбавлені ознаки відповідного субєктного складу, а саме участі субєкта владних повноважень.

При цьому відносини між такими сторонами склалися у період роботи позивача на ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" на посадах, що не належать до категорії публічної служби, а тому захист таких прав належить до юрисдикції загального місцевого суду за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином із вимогами № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14 позивач повинен звертатися до місцевого загального суду, зокрема до Тростянецького районного суду Сумської області, в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України. Дані вимоги не можуть розглядатися окружним адміністративним судом, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Також ОСОБА_1 заявлені вимоги № 13, 15, 16, спрямовані на захист його прав у сфері належного пенсійного забезпечення, що повинні розглядатися судом в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Отже, позивачем у позовній заяві об'єднані вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 21 КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ч. 4 ст. 172 КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

При цьому суд позбавлений можливості розєднати позовні вимоги ОСОБА_1 з огляду на те, що подальший їх розгляд в будь-якому випадку є неможливим, оскільки вимоги до ВАТ "Тростянецький машинобудівний завод" не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Отже, враховуючи, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень ст. 172 КАС України, суд повертає позовну заяву позивачу.

Даний висновок суду щодо неможливості застосування ст. 172 КАС України, що є підставою для повернення адміністративного позову, узгоджується із практикою Верховного суду, викладеною в ухвалі від 27.11.2018 №9901/907/18.

В силу положень ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

З огляду на вище викладене та враховуючи приписи ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про необхідність застосування у даному випадку положень п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Разом з тим, суд розяснює позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, крім вимог № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, зазначених у заяві про доповнення позовних вимог (такі вимоги повинні розглядатися Тростянецьким районним судом Сумської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України).

Керуючись ст. ст. 169, 248, 256, 294, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про доповнення позовних вимог - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати особі, яка подала дану заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя В.О. Павлічек