Справа № 448/578/16-а
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/578/16-а
Провадження № 2-а/448/6/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2019 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача адвокат ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3 митниці ДФС не зявився,

третя особа заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС України ОСОБА_4 не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 митниці ДФС, третя особа - заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16.05.2016 року звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 від 06.05.2016року у справі про порушення митних правил №0960/20917/16 про притягнення її (ОСОБА_1С.) до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 08.05.2014року, прямуючи з ОСОБА_5 в Україну, вона знаходилася в автомобілі марки «AUDI A6», кузов №WAUZZZ4BZ1N105529 з реєстраційним номером SMI97G8, в якості пасажира. В даному транспортному було троє осіб: вона (ОСОБА_1С.), її рідна сестра ОСОБА_6 та водій ОСОБА_7 Стверджує, що при проходженні митного контролю в пункті пропуску «Краковець» вона та її сестра передали свої документи ОСОБА_7, оскільки той проводив митне оформлення автомобіля та товарів, що знаходились у ньому. Жодних документів посадовим особам митниці вона не предявляла, всі документи подавав водій ОСОБА_7

Зазначає, що зявившись на виклик ОСОБА_3 митниці ДФС для зясування обставин та надання пояснень щодо перетину нею кордону 08.05.2014року, вона повідомляла посадовій особі митниці про вищевказані обставини. Однак, незважаючи на це, 14.03.2016року головним державним інспектором ВМО №3 м/п «Грушів» ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_8 відносно неї було складено протокол про порушення митних правил №0960/20917/16 за ч.3 ст.470 МК України. В подальшому, під час розгляду справи заступником начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4, вона повторно повідомляла про вказані обставини, проте їх не було взято до уваги та винесено оскаржувану постанову.

Стверджує, що автомобіль марки «AUDI A6», кузов №WAUZZZ4BZ1N105529 з реєстраційним номером SMI97G8, на неї не зареєстрований у відповідних органах іноземної держави, до нього вона (позивач) не має жодного відношення, чому саме вона відмічена як особа, яка ввозила транспортний засіб в режимі «транзит», - їй невідомо.

Крім того покликається на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї і винесенні постанови у справі про порушення митних правил, за ч.3 ст.470 МК України, посадова особа митного органу не врахувала обставин передбачених ст.489 МК України, а саме те, що строки накладення адміністративного стягнення уже закінчились.

З огляду на наведене, вважає, що відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, а також наявність обставин, які виключають накладення стягнення, є підставами для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою судді від 23.05.2016року відкрито провадження у даній адміністративній справі.

В ході розгляду даної справи, представник відповідача - ОСОБА_3 митниці ДФС подав до суду письмові заперечення проти позову (а.с.28-30), разом із копією матеріалів справи про порушення митних правил №0960/20917/16 (а.с.33-43), в яких, зокрема, зазначає, що згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввезла на митну територію України саме гр.ОСОБА_1 Зазначає, що згідно п. 7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118. власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, предявляє його митному органу для проведення митного огляду іі подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у чому числі г правом розпорядження). Стверджує, що оскільки на момент ввезення позивачем вище зазначеного транспортного засобу митні органи не перевіряли документи у пасажирів транспортного засобу, а лише у водія, за умови не подання позивачем документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною. Позивач не надала ні митниці, ні до суду жодних документів на підтвердження того, що нею не ввозився вищевказаний транспортний засіб на митну територію України. Щодо доводів позивача про пропуск строку притягнення її до відповідальності, то вважає такі безпідставними оскільки порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, вчинене позивачем є триваючим, а днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил, а тому в силу ст.467 МК України строк накладення адміністративного стягнення обчислюється саме з дня виявлення. З огляду на наведене, вважає, що ОСОБА_3 митницею ДФС правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить відмовити у позові в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.08.2018 року, за клопотанням представника позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, провадження у справі було зупинене до надходження відповіді із районного суд м. Перемишль Республіки Польща на судове доручення про надання правової допомоги.

28.01.2019року до суду надійшла відповідь із районного суд м. Перемишль Республіки Польща №ІІ КО189 від 27.12.2018року, разом із документами на виконання судового доручення про надання правової допомоги.

Ухвалою суду від 07.02.2019року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні 11.03.2019року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_3 митниці ДФС та третя особа заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 були своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання на 11.03.2019року не зявилися, не повідомили про причини своєї неявки та не надіслали клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність субєктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 14.03.2016 року головним державним інспектором ВМО №3 м/п «Грушів» ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_8 складено протокол про порушення митних правил №0960/20917/16, відповідно до якого встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 08.05.2014року близько 04.09год. через митний пост «Краковець» ОСОБА_3 митниці ДФС громадянка України ОСОБА_1 (позивач у справі) ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI A6», кузов №WAUZZZ4BZ1N105529 з реєстраційним номером SMI97G8, в митному режимі «транзит». Згідно даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 14.03.2016року не вивозився та у інший митний режим згідно нормами чинного законодавства не поміщений.

Даним протоколом констатовано, що гр. ОСОБА_1, перевищила встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб і її дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу, 06.05.2016 року заступником начальника ОСОБА_3 митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №0960/20917/16, якою позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовуються Митним кодексом України.

Згідно із ч. 1 ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом (частина 1 статті 381 МК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст.458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил згідно з пунктом 1 частини 1 статті 491 МК України є підставою для порушення справи про порушення митних правил.

Про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (частина 1 статті 494 МК України).

Перш за все слід зазначити, що справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення. Недопустимим є заведення справи про порушення митних правил на підставі припущень або відомостей про правопорушення, достовірність яких викликає сумніви. Коли порушується справа про порушення митних правил, слід також переконатися у відсутності обставин, які виключають провадження у справі. До таких обставин належать, зокрема, відсутність події та складу порушення митних правил. За наявності зазначених обставин протокол про порушення митних правил не складається. У випадках, коли провадження у справі все ж було розпочате, названі обставини є підставою для припинення провадження у справі.

Згідно ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Необхідно вказати, що за змістом п. 7 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби № 1118 від 17.11.2005, власник ТЗ (транспортного засобу) або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії, зокрема, таких документів:що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Згідно з абзацами першим, п'ятим пункту 9 цих Правил не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Крім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 451 від 21.05.2012 року визначено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства слід зробити висновок, що при ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів в режимі транзит, такий громадянин зобов'язаний надати, а працівник митному органу зобов'язаний вимагати надання оригіналів та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб.

Як вбачається із матеріалів справи, спірна постанова про порушення митних правил була винесена лише на підставі відомостей взятих з баз даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМС України, а саме щодо ввезення 08.05.2014року позивачем автомобіля марки «AUDI A6», кузов №WAUZZZ4BZ1N105529 з реєстраційним номером SMI97G8, на митну територію України в режимі «транзит» та відсутності інформації про вивезення нею за межі митної території України вищевказаного автомобіля станом на 21.04.2016року.

Інші докази, передбачені ст.495 МК України, на основі яких встановлено вину позивача у вчиненні інкримінованого їй порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, відсутні.

У своїх поясненнях наданих в судовому засіданні позивач стверджує, що автомобіль марки «AUDI A6», кузов №WAUZZZ4BZ1N105529 з реєстраційним номером SMI97G8, не ввозився нею 08.05.2014 року на територію України, а також не зареєстрований на її імя у відповідних органах іноземної держави, довіреність на користування вказаним автомобілем вона ніколи не отримувала та не має до вказаного транспортного засобу жодного відношення. Пояснила, що у вказаному автомобілі вона перебувала 08.05.2014 року виключно як пасажир, всі документи при митному оформленні подавав водій даного автомобіля ОСОБА_7, з яким жодних домовленостей про те, що автомобіль буде оформлено на неї не було.

На підтвердження своєї непричетності до ввезення вищевказаного транспортного засобу, позивач ОСОБА_1 надала суду довідку Повітового староства у Міколові ОСОБА_5, разом із перекладом з польської на українську мову (а.с.74,75), згідно якої позивач ОСОБА_1 у тутешньому реєстрі не значиться/значилась як власник/співвласник транспортного засобу марки «AUDI A6», кузов №WAUZZZ4BZ1N105529 з реєстраційним номером SMI97G8.

Також, із наданого позивачем листа Територіального сервісного центру №4647 РСЦ МВС у Львівській області №31/13-4647 від 13.09.2016року (а.с.77) вбачається що згідно бази даних ТСЦ 4647 посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 не видавалось.

Крім того, згідно відповіді із районного суд м. Перемишль Республіки Польща №ІІ КО189 від 27.12.2018року, наданої на виконання ухвали суду від 29.08.2018 року про судове доручення іноземному суду, разом із документами отриманими від Начальника Підкарпатського митно-фіскального управління у м.Перемишлі від 22.11.2018року, та поста Прикордонної служби у с.Корчова Підкарпатського воєводства від 29.11.2018року (разом із перекладом на українську мову), слідує, що 08.05.2017року о 03.20год транспортним засобом марки «AUDI A6», з реєстраційним номером SMI97G8, державний кордон в с.Корчова Республіки Польща у напрямку вивезення осіб (виїзд з території ОСОБА_5) перетнув громадянин України ОСОБА_9 (BOTSORA Volodymyr), 10.06.1982року народження.

Також суду надано лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, який містить витяг з наявною у базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України у період 08.05.2014 року гр. України ОСОБА_1 Відповідно до вказаного витягу позивачка ОСОБА_1 не була водієм транспортного засобу із реєстраційним номером SMI97G8, в якому вона перетинала державний кордон України 08.05.2014 року.

Суд враховує, що у розглядуваній справі жодних доказів того, що позивач є власником чи має право користування спірним транспортним засобом у процесі розгляду справи про порушення митних правил чи справи в суді не встановлено.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 по справі № 166/722/17, в якій суд касаційної інстанції вказав, що судами попередніх інстанції у процесі розгляду справи не було встановлено жодних документів, які б підтверджували наявність у позивача права власності чи права користування спірним транспортним засобом.

Матеріалами справи також підтверджено, що після складення відносно позивача протоколу про порушення митних правил від 14.03.2016року, остання 25.03.2016року звернулася до Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою (а.с.100), в якій просила здійснити перевірку обставин зазначених у протоколі щодо ввезення нею на митну територію України вищевказаного транспортного засобу в режимі «транзит», оскільки такі дії нею не здійснювалися. Вказана заява ОСОБА_1 була зареєстрована в ЖЄО Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області за №943 від 25.03.2016року, по такій проводилась перевірка та за результатами її розгляду складено висновок старшого о/у СКП Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 від 24.05.2016року.

Однак, незважаючи на наявність в матеріалах справи про порушення митних правил вищевказаного звернення позивача до поліції з приводу вчинення щодо неї неправомірних дій, до закінчення розгляду працівниками поліції даного звернення, 06.05.2016року заступником начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 була винесена спірна постанова про порушення митних правил.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи про порушення митних правил позивач надавала посадовій особі митниці письмові пояснення (а.с.36) про те, що автомобіль марки «AUDI A6», кузов №WAUZZZ4BZ1N105529 з реєстраційним номером SMI97G8, не ввозився нею 08.05.2014 року на територію України, за кермом даного автомобіля вона не була, жодних домовленостей із водієм транспортного засобу про те, що автомобіль буде оформлено на неї не було.

Однак, при розгляді справи про порушення митних правил та винесенні спірної постанови жодним чином не було враховано дані пояснення позивача і такі не спростовано у постанові. Посадові особи ОСОБА_3 митниці ДФС не надали належної оцінки доводам позивача про не ввезення нею вищевказаного автомобіля на митну територію України та не перевірили вищенаведені обставини. Отже, при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано всі обставини, що мали значення для прийняття рішення в справі про порушення митних правил, чим порушено вимоги ст. 489 МКУ.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.2 ст.495 МК України посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Враховуючи наведені положення закону, суд вважає, що заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 при розгляді справи про порушення митних правил №0960/20917/18 зобовязаний був, на підставі доказів передбачених ст.495 МК України, належними чином зясувати усі обставини справи, зокрема, зясувати факт ввезення саме позивачем вищевказаного транспортного засобу на територію України, перевірити обставини, на які вказує позивач у своїх поясненнях, врахувати вищенаведене та відповідно до встановлених фактів дати правильну юридичну оцінку діям позивача. Однак, вказаних обставин у порушення вимог ст.489 МК України посадовою особою ОСОБА_3 митниці не враховано, тобто оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови та доказів, які б спростовували обставини, на які покликається позивач. Отже, протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені.

З огляду на те, що матеріали справи не містять достатніх належних і допустимих доказів того, що саме позивач здійснила ввезення на митну територію України спірного транспортного засобу, суд приходить до висновку про протиправність накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Стаття 8 Митного кодексу України визначає принципи здійснення державної митної справи. Так, відповідно до п. 3 та п.7 ч.1 цієї статті державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, а також додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно ст. 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Приймаючи до уваги усе вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що протиправність дій позивача та наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, відповідачем не доведені. Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України. В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає передчасним та необґрунтованим. Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальника управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_4 від 06.05.2016року в справі про порушення митних правил №0960/20917/16 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, 05.10.1995року народження; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач: ОСОБА_3 митниця ДФС; місцезнаходження: м.Львів, вул.Костюшка, 1; .

Повний текст рішення складено 14.03.2019року.