Справа № 490/5469/18
Суддя: Подзігун Г. В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/5469/18
н/п 2-а/490/326/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

І. Вступна частина

13 березня 2019 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Подзігун Г.В., за участю секретаря судового засідання Нірши Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради про визнання протиправною таскасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ІІ. Описова частина

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову №29 по справі про адміністративне правопорушення від 22.06.2018 року, винесену начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Возчиковим Валентином Дмитровичем, про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постанова №29 винесена начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради 22.06.2018 року є незаконною та не обґрунтованою, оскільки вона винесена з порушенням чинного законодавства. Відповідно до зазначеної постанови, на позивача було накладено адміністративне стягнення за невиконання законної вимоги - припису Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївської області №264 від 20.08.2016 року, яким її було зобов'язано оформити відповідні документи, що надають право виконувати будівельні роботи з будівлі сараю біля корпусу АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що на час здійснення перевірки виконання вищевказаного припису, проведені нею в 2016 році роботи з ремонту та укріплення стін сараю не відносяться до робіт, що потребують оформлення дозвільних документів на їх проведення, що прямо передбачено Постановою КМУ «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після здійснення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» №406 від 07.06.2017 року. Крім того, її було притягнуто до відповідальності з порушенням строків визначених ст. 38 КУпАП. Також позивач звертає увагу на те, що при винесенні постанови відповідачем не було враховано тієї обставини, що вона з об'єктивних причин не змогла в установлені строки оформити правові документи, а саме через тривалий розгляд її звернення. За такого, просить суд визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності.

У наданому до суду відзиві представник відповідача позов не визнав, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також зазначив, що посадові особи відповідача діяли в межах встановленої законом компетенції, на підставі норм діючого законодавства України. В обґрунтування своїх заперечень посилаються на те, що 10.06.2016 року головним інспектором будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області Поляковим Є.Ю. був складений припис №264, вимогою якого було усунення порушень шляхом оформити відповідні документи, що надають право виконувати будівельні роботи з будівлі сараю біля корпусу АДРЕСА_1 терміном до 09.02.2017 року. Оскільки позивач звернулася до адміністративного суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції з вимогою продовжити строк дії вищевказаного припису, строк накладення адміністративного стягнення розпочався з моменту прийняття Одеським апеляційним адміністративним судом ухвали по справі за цим позовом (справа №814/676/17), тобто з 23.04.2018 року. За такого, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою суду від 04.07.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.02.2019 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі.

Враховуючи заяву представника відповідача, суд вважає за можливе розгляд справи провести за її відсутності, з урахуванням відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 29.08.2018 року.

ІІІ. Мотивувальна частина

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського округу Іскрицькою Г.В, зареєстрованого за №892 (а.с. 21-22).

10.06.2016 року головним інспектором будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області Поляковим Є.Ю. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності, про що було складено Акт перевірки від 10.08.2016 року. Перевіркою було встановлено, що власник квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_1, розпочала виконання будівельних робіт з будівництва будівлі сараю біля корпусу АДРЕСА_1 у зв'язку з руйнуванням існуючої будівлі загального користування (за поясненням ОСОБА_1.).

На підставі вищевказаної позапланової перевірки,10.08.2016 року був складений припис №264, вимогою якого було усунення порушень шляхом оформлення відповідних документів, що надають право виконувати будівельні роботи з будівлі сараю біля корпусу АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Термін виконання припису - 09.02.2017 року.

За наслідками перевірки, 10.08.2016 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП (а.с. 18).

Постановою №37 від 23.08.2016 року, винесеною головним інспектор будівельного нагляду відділу за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївської області вказану справу про адміністративне правопорушення було закрито (а.с. 19).

02.02.2017 року позивач звернулася до Миколаївської міської ради з заявою про виділення її в оренду земельної ділянки, що розташована біля корпусу АДРЕСА_1, для обслуговування індивідуального гаражу (а.с. 20). Проте, вказане звернення тривалий час не розглядалося Миколаївською міською радою.

У зв'язку із неможливістю виконання вимог припису у встановлений термін позивач звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про продовження строку дії припису №264 .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року по справі №814/676/17 в задоволені вищезазначеного позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 року по справі №№814/676/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року повернуто апелянту.

18.06.2018 року головним спеціалістом управління Державної архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Сорокою О.П. було проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, про що було складено Акт перевірки від 18.06.2018 року. (а.с. 8-15).

За наслідками перевірки 18.06.2018 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП (а.с. 7).

22.06.2018 року начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Возчиковим Валентином Дмитровичем було винесено постанову №29 по справі про адміністративне правопорушення, за якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП (а.с. 6).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 58 Конституції України: закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 7 КУпАП: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 23 КУпАП: адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частина 2 статті 38 КУпАП: адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Частина 1 статті 188-42 КУпАП: невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 статті 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частина 1 статті5 КАС України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частина 2 статті5 КАС України: захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Частина 1 статті 9 КАС України: розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Пункт 1 частини 1 статті 20 КАС України: місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частина 1 статті 72 КАС України: доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 90 КАС України: суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 3 статті 286 КАС України: за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частина 1 статті 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльностіДержавний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об'єкта;

4) перевірка виконання суб'єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Пункт 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553 (далі - Порядок №553): державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Пункт 5 Порядку №553: державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пункт 7 Порядку №553: позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органу державного архітектурно-будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки. Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п'яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Пункт 2 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після здійснення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою КМУ №406 від 07.06.2017 року (далі - Перелік): роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками.

Пункт 2 Переліку: роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкції.

Пункт 13 Переліку: відновлення окремих конструкцій будівель та споруд з метою ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій (аварій) та відновлення функціонування об'єктів, призначених для забезпечення життєдіяльності населення, без зміни їх геометричних розмірів.

ОЦІНКА СУДУ

Як було встановлено судом, постановою №29 по справі про адміністративне правопорушення від 22.06.2018 року, винесеною начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Возчиковим Валентином Дмитровичем, позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Частиною 1 статті 188-42 КУпАП за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність встановлена саме за невиконання приписів, що є правопорушенням, яке характеризується наявністю вини у формі умислу та полягає в умисному проявленні винною стороною бездіяльності в усуненні порушень вимог законодавства.

В даному випадку позивач вживала відповідні заходи на виконання вимог припису, а саме: зверталася до Миколаївської міської ради для оформлення відповідних документів та до суду з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області для продовження строку дії припису №264. Однак вимоги припису не були виконані з незалежних від неї причин, що в свою чергу не може розцінюватись як правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Також суд звертає увагу, що адміністративне стягнення було накладено на позивача за вчинення нею адміністративного правопорушення, лише 22.06.2018 року.

Враховуючи вимоги статті 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на: триваючі правопорушення та правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду. При цьому вказаною статтею встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате - підлягає закриттю.

Таким чином, для більшості правопорушень перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається з дня вчинення правопорушення. КУпАП не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02 серпня 2013 року № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 23.11.2018 року у справі №489/4756/16-а триваюче правопорушення - це проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об'єктивно існує цей обов'язок, виконанням обов'язку відповідним суб'єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Подібна правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.

За такого, суд приходить до висновку, що правопорушення передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП носить характер триваючого.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пояснень позивача, будівельні роботи, що проводились нею у 2016 році полягали у ремонті та укріпленні стін сараю, та не передбачали жодних втручань в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Відповідачем всупереч вищенаведеним вимогам норми права не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували б таке ствердження позивача, отже, суд доходить до висновку, що роботи, які були проведенні позивачем не полягали у втручанні в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Проте, 10.06.2017 року набрала чинності Постанова КМУ «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після здійснення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» №406 від 07.06.2017 року. Відповідно до п. 1, 2 зазначеного Переліку, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками та роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкціїможуть здійснюватися без отримання документів. Відповідно, з моменту набрання чинності вказаної постанови такі роботи могли здійснюватися без оформлення дозвільних документів на їх проведення.

За такого, з 10.06.2017 року у позивача більше не було обов'язку виконувати припис №264 від 10.08.2016 року, тобто правопорушення було припинено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність прийняття постанови №29 по справі про адміністративне правопорушення від 22.06.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП. Відтак, остання має бути скасована із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 242-246, 286 КАС України, суд,-

ІV. Резолютивна частина

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасуватипостанову №29 по справі про адміністративне правопорушення від 22.06.2018 року винесену начальником управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради Возчиковим Валентином Дмитровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П'ятого адміністративного апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 березня 2019 року.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН