Справа № 520/906/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 березня 2019 р. № 520/906/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_2К

представника позивача - ОСОБА_1.

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 61099, код НОМЕР_1) до Головного територіальне управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16,м. Харків,61002, ) третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області (вул. Біблика, буд. 18,м. Харків, 61007, ) про визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконним (протиправним) і скасувати Наказ Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20 грудня 2018 року № 2550/к про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20 грудня 2018 року № 2550/к, на підставі висновку дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.12.2018 року, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Підставою для притягнення позивача, згідно вказаного наказу, стало вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу», а саме неналежне виконання посадових обов'язків.

Позивач вважає наказ протиправним, незаконним та просить його скасувати.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, надав до суду відзив на позов, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, а тому суд приходить до висновку про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Суд вказує, що Законом України «Про державну службу» визначено основні принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Статтею 64 Закону передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Частиною 1 статті 68 Закону передбачено, що дисциплінарні провадження ініціюються суб'єктом призначення.

Відповідно до вказаного Закону суб'єктом призначення є державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Статтею 69 Закону передбачено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія, комісія).

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 69 Закону дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку. Результатом розгляду дисциплінарної справи державного службовця є пропозиція комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), контроль за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби здійснюють органи примусового виконання рішень, визначені у статті 6 цього Закону, в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 63 Закону встановлено, що безпосередній керівник державного службовця має право вносити клопотання керівнику державної служби про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що Наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05.10.2018р. № 1845/к, тобто суб'єктом призначення, було відкрито дисциплінарне провадження стосовно старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 на підставі подання начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4

З вказаного подання вбачається, що начальником Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 при здійсненні контролю за рішеннями, діями державних виконавців під час виконання рішень, у відповідності до вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», проведено перевірку, в тому числі, матеріалів виконавчого провадження № 55145299, яке перебуває на виконанні у старшого державного виконавця цього ж відділу ОСОБА_2

За результатами перевірки визнано дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 такими, що суперечить вимогам статей 2, 11, 13, 18, 32, 63, частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», про що 15.08.2018 винесена відповідна постанова.

Так, перевіркою було встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Казьонної О.К. перебуває виконавче провадження № 55145299 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29.08.2016р. на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/3067/13-ц, про зобов'язання ОСОБА_5 перенести бетонну огорожу, яку встановлено між суміжними земельними ділянками за адресами: м. Харків, вул. Офіцерська, б. 17 та вул. Офіцерська, б. 5 і б. 5-Б.

Під час перевірки виявлені порушення вимог частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» полягають в тому, що ОСОБА_2, у постанові про відкриття виконавчого провадження не зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів, що призвело до порушення строків проведення перевірки виконання боржником рішення, передбачених частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» (акт державного виконавця про перевірку виконання боржником рішення від 03.01.2018).

Суд вказує, що статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом також встановлено, що в порушення частини 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Казьонною О.К., не проведена повторна перевірка виконання боржником рішення та 05.02.2018р., керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з невиконанням без поважних причин боржником рішення, винесена постанова про накладення штрафу та не надіслане до органів досудового розслідування відповідне повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

В постанові про накладення штрафу від 05.02.2018р., в порушення вимог частини 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 встановлено строк для виконання рішення 10 робочих днів.

В порушення частини 1 статті 18, пунктів 1, 16 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», старшим державним виконавцем Казьонної О.К., не вжито заходів примусового виконання рішення, у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, тим самим не забезпечено ефективне, своєчасне і повне виконання рішень.

Окрім того, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що в порушення абзацу 1 пункту 13 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, у зв'язку з тим, що боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, ОСОБА_2 не вжито заходів примусового виконання щодо їх стягнення.

Також, ОСОБА_2, під час виконання вказаного виконавчого документу, в порушення вимог статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», при наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (заява представника ДП «СХІДГЕОІНФОРМ» про неможливість надання кваліфікованих спеціалістів у зв'язку з відрядженням останніх), не винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій.

Разом з тим, начальником Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 при здійсненні контролю за рішеннями, діями старшого державного виконавця Казьонної О.К., у відповідності до вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», також проведено перевірку матеріалів виконавчих проваджень № 54941913,55444297,55806309,55654942, 56114569, 56683722, 56683934, 56683574, 56789188 де боржником є ТОВ ТД «Марбел - Рогань», постанова від 14.08.2018р.

Також, за результатами перевірки, встановлені порушення вимог статей 18, 28, 30, частини 2 статті 48, частини 2, 4 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

В порушення вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та абзацу 2 пункту 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, державним виконавцем, на час проведення перевірок виконавчих проваджень, не вжито всіх заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», тим самим не забезпечено ефективне, своєчасне і повне виконання рішень.

Всупереч вимогам статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 14 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, ОСОБА_2 під час відкриття виконавчих проваджень не перевірено за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника та виконавчі провадження № 54941913, 55444297, 55806309, 55654942, 56114569, 56683722, 56683934,56683574, 56789188 не об'єднано у зведене виконавче провадження.

Всупереч пункту 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, постанова про арешт коштів боржника та постанова про арешт майна боржника від 26.07.2018 ВП № 56789188 не містять вихідного номеру та підпису державного виконавця скріпленого печаткою Відділу, що призвело до порушення вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

В порушення вимог частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_2 по виконавчим провадженням №№ 54941913, 56789188 постанови про арешт коштів боржника не направлені для виконання до банківських установ та не доведені до відома сторін виконавчого провадження.

ОСОБА_2, платіжні вимоги на примусове списання коштів не надіслані до банківських установ у строки визначені частиною 3 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10- денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводитися виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Проте, як встановлено судом, старшим державним виконавцем Казьонною О.К., з дня відкриття виконавчого провадження № 54941913 (19.10.2017р.) не проведена перевірка майнового стану боржника за його місцезнаходженням. Також несвоєчасно направлялись запити до організацій та установ, які уповноважені реєструвати право власності на окремі види майна та його майнових прав, систематично порушувались строки виявлення рахунків боржника.

Окрім цього, Міністерством юстиції України, з метою запобігання державними виконавцями порушень норм законодавства у ході виконання своїх обов'язків, розроблено технологічну картку здійснення державними виконавцями виконавчого провадження під час виконання рішень про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплат, пов'язаних з трудовими правовідносинами, однак, ОСОБА_2 під час виконання виконавчих проваджень №№ 56683722, 56683934, 56683574, 56789188 про стягнення заборгованості по заробітній платі та інших виплат, пов'язаних з трудовими правовідносинами, не в повному обсязі вжито заходів примусового виконання рішень, передбачених нормами законодавства.

Зазначені порушення, на думку суду, сталися внаслідок неналежного ставлення до виконання своїх посадових обов'язків старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 та потягли за собою порушення прав і законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Вищезазначене свідчить про наявність порушень передбачених пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме неналежне виконання посадових обов'язків.

Судом встановлено, що проаналізувавши матеріали дисциплінарної справи та врахувавши всі обставини та факти, в тому числі й пояснення державного службовця, дисциплінарною комісією були підтверджені порушення, виявлені під час перевірки, та начальнику Головного Територіального управління юстиції у Харківській області як суб'єкту призначення по направлено подання у відношенні старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2

Суд вказує, що подання дисциплінарної комісії є обов'язковими для розгляду суб'єктом призначення та враховується ним під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Дисциплінарне провадження здійснювалось з метою повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин вчинення дисциплінарного проступку, виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини, її ступеня, а також інших обставин, що потребують з'ясування.

Щодо твердження позивача про те, що ані дисциплінарна комісія, ані суб'єкт призначення не звернули уваги на те, що нормами законодавства не передбачено конкретних строків, протягом яких державний виконавець повинен звернутися до органів судового розслідування з повідомленням про кримінальне правопорушення вчинене боржником та про те, що не встановлено граничних строків, в рамках яких необхідно провести дії немайнового характеру.

Суд наголошує, що виконавче провадження здійснюється з дотримання розумності строків, а по окремим виконавчим діям передбачені конкретні строки прийняття рішень виконавцями. Так, статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

В будь-якому випадку, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому Законом порядку.

Як вже наголошувалось, частиною 6 статті 26 Закону встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Тобто, умовами проведення виконавчих дій є невиконання боржником рішення у строк, визначений державним виконавцем, який не повинен перевищувати 10 робочих днів.

Комісією з'ясовано, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не зазначено про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів, що призвело до порушення строків проведення перевірки виконання боржником рішення, передбачених частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Також положеннями цієї статті Закону визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, суд зауважує, що строки проведення виконавчих дій та їх послідовність чітко регламентовані статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що Комісією було підтверджено, що державним виконавцем під час виконання рішення суду частково здійснювались заходи примусового виконання рішень, передбачені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виносились постанови про накладення адміністративного стягнення та перевірявся стан виконання рішення боржником. Однак, вчинені такі дії з грубим порушенням строків, визначених статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження, та в порушення вимог цієї ж статті цього ж закону, повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення до компетентних органів виконавцем не направлялось, внаслідок чого виконавче провадження не закінчено та тривалий час перебуває на виконанні у виконавця, чим порушує, й зокрема, права стягувача.

Проаналізувавши положення статті 63 Закону суд вказує, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець фактично надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішення протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення.

У виконавчому листі Фрунзенського районного суду м. Харкова визначений боржник ОСОБА_5, на якого покладається обов'язок щодо виконання цього рішення немайнового характеру.

Однак, виконавець ОСОБА_6 як особа, що має статус суб'єкта владних повноважень та наділена обсягом процесуальних прав для прийняття відповідних рішень, не направила повідомлення та не винесла постанову про закінчення виконавчого провадження, при тому, що боржник не виконує рішення.

З вказаного слідує, що виконавець продовжує виконувати рішення суду без участі боржника, в той же час не вчиняючи будь-яких дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час примусового виконання рішення суду у розумні строки державним виконавцем не були вжиті необхідні та достатні заходи для виконання вищевказаного судового рішення. І до цього часу, станом на момент подання позовної заяви вказане виконавче провадження залишається не виконаним, в тому числі штрафи з боржника не стягнуті.

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обов'язків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав.

Разом з тим, не містять матеріали справи доказів того, що державним виконавцем вживалися заходи щодо стягнення штрафів з боржника, накладених постановами старшого державного виконавця від 03.02.2018 р. та 05.02.2018 р.

Тобто, впродовж тривалого часу реальних заходів, направлених на виконання тішення суду, а також на стягнення з боржника сум штрафів виконавцем не вжито.

При цьому, нормами Закону України "Про виконавче провадження", а саме статтею 76 встановлена відповідальність за невиконання законних вимог виконавця та порушення вимог цього Закону.

Судом встановлено, що за викладених вище обставин, комісія погодилась, що державний виконавець, як суб'єкт владних повноважень зобов'язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії повинен обирати лише визначені законом засоби.

Втім, державним виконавцем під час виконання рішення допущені порушення, які мають триваючий характер, оскільки такі порушення не припинено й на день розгляду цієї адміністративної справи, при цьому, об'єктивно вказане провадження мало б бути закінчено ще у 2017 році.

Також суд вказує, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити, зокрема, пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.10.2018 р. ОСОБА_6 подані пояснення стосовно ініціювання щодо неї дисциплінарного провадження за наказом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05.10.2018 № 1845/к.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Листом від 17.12.2018р. за № 07.02-14/07.02-23/4194 відповідач повідомив позивача., що за результатами проведеного дисциплінарного провадження, комісією з розгляду дисциплінарних справ складено висновок про наявність, у діях дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону, а саме: неналежне виконання посадових обов'язків та повідомлено про необхідність надання письмових пояснень, з цього приводу на ім'я начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

На вимогу статей 75, 76 Закону України «Про державну службу» вказаний лист було надіслано на офіційну електронну адресу відділу ДВС, що підтверджуються відповідними доказами.

Однак, ОСОБА_2 до прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, таких письмових пояснень до Головного територіального управління юстиції у Харківській області надано не було. Відповідно до статті 75 Закону, не надання таких пояснень суб'єкту призначення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Суд вказує, що статтею 74 Закону України "Про державну службу" встановлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Як слідує зі змісту висновку від 10.12.2018 р. дисциплінарна комісія повною мірою дослідила матеріали дисциплінарної справи, врахувала вчинені порушення, загальну характеристику державного службовця, відсутність заохочень та обставин, що пом'якшують відповідальність державного службовця та дійшла до висновку для наявності підстав для накладення дисциплінарного стягнення.

В цьому висновку відображено та враховано, що зазначені недоліки у виконавчих провадженнях, по яких, в тому числі, проводилась перевірка № 56683934, 56683574, 5679188, 54941913, 55444297, 55654942, 55806309, 56114569, 56683722 на момент прийняття рішення дійсно усунуті.

Однак, слід зауважити, що вжиття заходів щодо усунення таких недоліків в деякій мірі може свідчити про те, що Позивач погодився з виявленими порушеннями Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, аналізуючи та вивчаючи матеріали дисциплінарної справи щодо примусового виконання виконавчого провадження № 56145299, комісія дійшла до висновку про те, що ОСОБА_2 у своїх поясненнях не вказано будь-яких об'єктивних причин щодо вчинення порушень законодавства в сфері виконавчого провадження, порушення відображені у постанові про результати перевірки законності виконавчого провадження від 15.08.2018 нею не спростовуються, на момент прийняття рішення, тобто станом на 20.12.2018 виконавцем не вжито заходів щодо фактичного виконання рішення суду, та навіть щодо стягнення штрафів з боржника, при тому, що цією ж постановою начальником відділу зобов'язано старшого державного виконавця Казьонну О.К. вжити невідкладних заходів примусового виконання рішення суду, обставини, зазначені у поясненнях на думку членів комісії, не є поважними та такими, що пом'якшують дисциплінарну відповідальність.

Статтею 74 Закону України "Про державну службу" встановлені гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення.

Вказана стаття складається з 7 частин, жодною з яких, як і в цілому Законом України "Про державну службу" не передбачено запрошення державного службовця до участі у засіданнях комісії.

Судом встановлено, що з метою повного захисту своїх прав, для надання пояснень щодо фактів та обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, комісія забезпечила можливість ОСОБА_6 бути присутньою на засіданні 30.11.2018р., де остання виклала свою позицію (про що зазначено у позові). Тільки за для об'єктивного розгляду наданих документів та пояснень, та для прийняття об'єктивного рішення комісією і було відкладено засідання на наступну дату.

Також слід зазначити, що стаття 76 Закону України "Про державну службу" передбачає право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи.

Частиною першою цієї статті визначено, що державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що за результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

19.10.2018 р. за вих. № 07-20/318 старшому державному виконавцю Казьонній О.К. направлено повідомлення про ініціювання дисциплінарного провадження та необхідність надання письмових пояснень з підстав та причин вчинення дисциплінарного проступку.

26.10.2018 р. пояснення, що стосуються зазначених обставин були надані останньою, з чого слідує, що виконавцю було відомо про ініціювання провадження щодо неї.

Листом від 17.12.2018 р. за вих. № 07.02.-14/07.02-23/4194 старшого державного виконавця Казьонну О.К. проінформовано щодо прийняття рішення комісією, а також наголошено на можливості ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи та необхідності надання письмових пояснень з підстав та причин вчинення дисциплінарного проступку суб'єкту призначення.

Однак, як вже зазначалось ОСОБА_2 до прийняття рішення такі пояснення не надавалися.

Судом також встановлено, що належним чином завірена копія наказу про накладення дисциплінарного стягнення направлялась на адресу Позивача рекомендованим листом із зворотнім поштовим повідомленням, однак, поштовий конверт повернувся до управління юстиції із закінченням терміну зберігання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем повною мірою дотримані вимоги чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про державну службу» та в жодному разі не порушено право Позивача на захист, навпаки ОСОБА_2 була забезпечена можливість ознайомитись з матеріалами справи, подати пояснення та докази, прийняти участь у засіданні та висловити власну думку.

Отже, проаналізувавши наведене, суд робить висновок, що оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд вважає за необхідним зазначити, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідними доказами підтверджено, що комісія повністю та всебічно вивчила матеріали справи, встановила факт дисциплінарного проступку, а суб'єктом призначення дослідивши наведені доводи, перевірив матеріали дисциплінарної справи було прийнято рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення до державного службовця ОСОБА_6

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 61099, код НОМЕР_1) до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 16,м. Харків,61002, ) про визнання незаконним та скасування наказу - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 15 березня 2019 року.

Суддя Зінченко А.В.