Справа № 395/270/19
Суддя: Забуранний Р. А.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/270/19 Провадження № 2-а/395/8/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.,

при секретарі Лисенку В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 р., складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. як таку, що винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що поліцейський виніс постанову, про те, що він 02 березня 2019 року о 13 годині 03 хвилин, керуючи транспортним засобом «Ауді А8», д/н ВА 2829ВО в населеному пункті, позначений дорожнім знаком 5.45 с. Якушинці Вінницького району Вінницької області перевищив швидкість руху на 25 км/годину, рухався зі швидкістю 75 км/годину. Швидкість вимірювалась приладом TRUKAM OO 0726, чим порушив п.п.12.4 Правил дорожнього руху порушення швидкісного режиму а населених пунктах.

Позивач стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху. Виносячи постанову, відповідач не зясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винуватий позивач у його вчиненні. ОСОБА_1 був зупинений за 650 м після знака 5.23.1, він заперечує вказану у постанові швидкість 75 км/годину. Оскільки в даного прибору вимірювання швидкості дальність дії 1200 метрів, а до знаку не більше 650 метрів і він не міг знати, на якій відстані фіксувалась його швидкість.

Крім цього, в наданні письмових пояснень та отримання правової допомоги йому було відмовлено, поліцейський не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КупАП у повному обсязі.

Посилаючи на норми чинного законодавства, просив суд постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 року, складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень визнати незаконною, скасувати та закрити провадження у вказаній адміністративній справі.

У судове засідання позивач не зявився. До суду направив письмову заяву з проханням про розгляд справи без його участі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення від 11 березня 2019 року, в судове засідання не зявився, будь яких заяв чи клопотань до суду не надіслав.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим вирішити спір по суті за відсутністю відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, а саме: постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 року, складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, інші матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, зазначені вимоги закону при оформленні адміністративних матеріалів та постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені.

Свою винуватість позивач повністю заперечує, зазначивши, що рухався після знаку 5.23.1 (населеного пункту с. Якушинці) з допустимою швидкістю 50 км/годину і його автомобіль рухався в потоці інших транспортних засобів, які рухалися у попутному та зустрічному напрямках, у звязку з чим у позивача є всі підстави недовіряти технічному приладу вимірювання швидкості. Крім цього, інспектор поліції не надавав документи про перевірку сертифікатів вимірювального приладу.

Правопорушення було зафiксовано полiцейським на вимiрювач швидкостi «TruCAM», однак використання лазерного вимiрювача швидкостi автотранспортних засобiв L ТІ 20/20 TruCAM, який зареестрований в Державному реєстрі засобiв вимірювальної технiки за №УЗ 197-12, є неправомiрним, у зв'язку iз виключенням даного типу засобу вимiрювальної технiки iз Державного реєстру наказом Мiнiстерства економiчного розвитку i торгiвлi України №1362 вiд 02.11.2015 року.

Як зазначено, вимiрювання швидкостi руху автомобiля позивача проводилося за допомогою лазерного вимiрювача швидкостi автотранспортних засобiв L TI 20/20 TruCAM, серiйний номер №000726.

Вказаний тип засобу вимiрювальної технiки «Вимiрювач швидкостi автотранспортних засобiв лазерний L TI 20/20 TruCAM» эареєстрований в Державному реєстрі засобiв вимiрювальної технiки за номером УЗ197-12, затверджений сертифiкатом №UA-Ml/1- 2903-2012, виданим Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України 29.08.2012 року. Наказом Державного комiтету стандартизації, метрології та сертифiкацiї України №100 19.02.2002 року, зареєстрованим в Мiнюстi України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чиннiсть на пiдставi наказу Мiнiстерства економiчноrо розвитку i торгiвлi 972 вiд 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачi сертифiкатiв затвердження типу засобiв вимірювальної технiки, сертифiкатiв вiдповiдностi засобів вимірювальної технiки затвердженому типу та свiдоцтв про визнання затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки, згiдно якого: -п.2.5 сертифiкати затвердження типу засобiв вимірювальної технiки та свiдоцтва оформлюються на типи засобiв вимiрювальної технiки, якi занесено пiд одним реєстрацiйним номером до Державного реєстру засобiв вимiрювальної техніки, -п.2.6 сертифiкати затвердження типу засобiв вимірювапьної технiки та свiдоцтва про визнання затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки чиннi до вилучення вiдповiдних типiв засобiв вимiрювальної технiки з Державного реєстру.

Пiд час дiї вищевказаного Положення наказом Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України вiд 02.11.2015 року №1362 були внесенi змiни до Державного реєстру засобiв вимірювальної технiки, а саме, згiдно п.1 були виключенi з Державного реєстру засобiв вимірювальної технiки певнi типи засобiв вимiрювальної технiки, унесенi до нього за вiдповiдними номерами, зокрема У3197-12.

Отже, тип засобу вимiрювальної технiки «Вимiрювач швидкостi автотранспортних засобiв лазерний L Т1 20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрi засобiв вимiрювальної технiки за номером УЗ197-12, є виключеним з Державного реєстру на пiдставi наказу Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України вiд 02.11.2015 року №1362 та сертифiкат затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки №UA-Ml/1- 2903-2012 вiд 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року.

Таким чином, вимiрювання швидкостi руху автомобiля позивача було проведено за допомогою несертифiкованого технiчного засобу, а тому накладення адмiнiстративного стягнення є неправомiрним.

Виходячи із норм, викладених в ст.77 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Субєкт владних повноважень відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи позивача, разом з тим до суду відповідачем не були надані матеріали справи про адміністративні правопорушення, будь які докази, які б підтверджували причетність позивача до вчинення адміністративного правопорушення, що позбавило суд можливості перевірити всі докази, на підставі яких поліцейський рядовий поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Будь які докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП до суду надано не було.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постановапро адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 року, складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 року, складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень визнати незаконною, скасувати та закрити провадження у вказаній адміністративній справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. А. Забуранний

копія

Справа № 395/270/19 Провадження № 2-а/395/8/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.,

при секретарі Лисенку В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 р., складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. як таку, що винесена безпідставно та з порушенням чинного законодавства.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що поліцейський виніс постанову, про те, що він 02 березня 2019 року о 13 годині 03 хвилин, керуючи транспортним засобом «Ауді А8», д/н ВА 2829ВО в населеному пункті, позначений дорожнім знаком 5.45 с. Якушинці Вінницького району Вінницької області перевищив швидкість руху на 25 км/годину, рухався зі швидкістю 75 км/годину. Швидкість вимірювалась приладом TRUKAM OO 0726, чим порушив п.п.12.4 Правил дорожнього руху порушення швидкісного режиму а населених пунктах.

Позивач стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху. Виносячи постанову, відповідач не зясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винуватий позивач у його вчиненні. ОСОБА_1 був зупинений за 650 м після знака 5.23.1, він заперечує вказану у постанові швидкість 75 км/годину. Оскільки в даного прибору вимірювання швидкості дальність дії 1200 метрів, а до знаку не більше 650 метрів і він не міг знати, на якій відстані фіксувалась його швидкість.

Крім цього, в наданні письмових пояснень та отримання правової допомоги йому було відмовлено, поліцейський не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КупАП у повному обсязі.

Посилаючи на норми чинного законодавства, просив суд постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 року, складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень визнати незаконною, скасувати та закрити провадження у вказаній адміністративній справі.

У судове засідання позивач не зявився. До суду направив письмову заяву з проханням про розгляд справи без його участі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення від 11 березня 2019 року, в судове засідання не зявився, будь яких заяв чи клопотань до суду не надіслав.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим вирішити спір по суті за відсутністю відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, а саме: постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 року, складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП, інші матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, зазначені вимоги закону при оформленні адміністративних матеріалів та постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 працівниками поліції були порушені.

Свою винуватість позивач повністю заперечує, зазначивши, що рухався після знаку 5.23.1 (населеного пункту с. Якушинці) з допустимою швидкістю 50 км/годину і його автомобіль рухався в потоці інших транспортних засобів, які рухалися у попутному та зустрічному напрямках, у звязку з чим у позивача є всі підстави недовіряти технічному приладу вимірювання швидкості. Крім цього, інспектор поліції не надавав документи про перевірку сертифікатів вимірювального приладу.

Правопорушення було зафiксовано полiцейським на вимiрювач швидкостi «TruCAM», однак використання лазерного вимiрювача швидкостi автотранспортних засобiв L ТІ 20/20 TruCAM, який зареестрований в Державному реєстрі засобiв вимірювальної технiки за №УЗ 197-12, є неправомiрним, у зв'язку iз виключенням даного типу засобу вимiрювальної технiки iз Державного реєстру наказом Мiнiстерства економiчного розвитку i торгiвлi України №1362 вiд 02.11.2015 року.

Як зазначено, вимiрювання швидкостi руху автомобiля позивача проводилося за допомогою лазерного вимiрювача швидкостi автотранспортних засобiв L TI 20/20 TruCAM, серiйний номер №000726.

Вказаний тип засобу вимiрювальної технiки «Вимiрювач швидкостi автотранспортних засобiв лазерний L TI 20/20 TruCAM» эареєстрований в Державному реєстрі засобiв вимiрювальної технiки за номером УЗ197-12, затверджений сертифiкатом №UA-Ml/1- 2903-2012, виданим Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України 29.08.2012 року. Наказом Державного комiтету стандартизації, метрології та сертифiкацiї України №100 19.02.2002 року, зареєстрованим в Мiнюстi України 04.03.2002 року за №222/6510, який втратив чиннiсть на пiдставi наказу Мiнiстерства економiчноrо розвитку i торгiвлi 972 вiд 14.06.2016 року, затверджено Порядок оформлення та видачi сертифiкатiв затвердження типу засобiв вимірювальної технiки, сертифiкатiв вiдповiдностi засобів вимірювальної технiки затвердженому типу та свiдоцтв про визнання затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки, згiдно якого: -п.2.5 сертифiкати затвердження типу засобiв вимірювальної технiки та свiдоцтва оформлюються на типи засобiв вимiрювальної технiки, якi занесено пiд одним реєстрацiйним номером до Державного реєстру засобiв вимiрювальної техніки, -п.2.6 сертифiкати затвердження типу засобiв вимірювапьної технiки та свiдоцтва про визнання затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки чиннi до вилучення вiдповiдних типiв засобiв вимiрювальної технiки з Державного реєстру.

Пiд час дiї вищевказаного Положення наказом Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України вiд 02.11.2015 року №1362 були внесенi змiни до Державного реєстру засобiв вимірювальної технiки, а саме, згiдно п.1 були виключенi з Державного реєстру засобiв вимірювальної технiки певнi типи засобiв вимiрювальної технiки, унесенi до нього за вiдповiдними номерами, зокрема У3197-12.

Отже, тип засобу вимiрювальної технiки «Вимiрювач швидкостi автотранспортних засобiв лазерний L Т1 20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрi засобiв вимiрювальної технiки за номером УЗ197-12, є виключеним з Державного реєстру на пiдставi наказу Мiнiстерством економiчного розвитку i торгiвлi України вiд 02.11.2015 року №1362 та сертифiкат затвердження типу засобiв вимiрювальної технiки №UA-Ml/1- 2903-2012 вiд 29.08.2012 року є не чинним з 02.11.2015 року.

Таким чином, вимiрювання швидкостi руху автомобiля позивача було проведено за допомогою несертифiкованого технiчного засобу, а тому накладення адмiнiстративного стягнення є неправомiрним.

Виходячи із норм, викладених в ст.77 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Субєкт владних повноважень відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи позивача, разом з тим до суду відповідачем не були надані матеріали справи про адміністративні правопорушення, будь які докази, які б підтверджували причетність позивача до вчинення адміністративного правопорушення, що позбавило суд можливості перевірити всі докази, на підставі яких поліцейський рядовий поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Будь які докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП до суду надано не було.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постановапро адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 року, складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського рядового поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 957617 від 02.03.2019 року, складену поліцейським рядовим поліції 1 батальйону 4 роти УПП у Вінницькій області ОСОБА_2, у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень визнати незаконною, скасувати та закрити провадження у вказаній адміністративній справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний