Справа № 825/2063/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2063/18 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 (повний текст додаткового рішення виготовлено 12.10.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення недоотриманих коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (з урахуванням уточнених позовних вимог) про:

- визнання протиправним та скасування наказу Державної фіскальної служби України № 2093-0 від 07.09.2017, яким позивач звільнений з 15.09.2017 з посади начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Чернігівській області та зарахований у розпорядження Головного управління ДФС у Чернігівській області;

- поновлення на посаді начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС у Чернігівській області з 15.09.2017;

- стягнення з Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь позивача грошових коштів в сумі 19 120,48 грн недоотриманих коштів за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн. Загальна сума 69120,48 грн.

Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати додаткове рішення, однак не наводить жодних обґрунтувань з цього приводу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн є обґрунтованим, співмірним та підтверджується наданими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частин першої, шостої, сьомої дев'ятої ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється судом під час ухвалення відповідного судового рішення, шляхом відображення його у резолютивній частині такого рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Згідно з частиною сьомою ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріали справи свідчать, що у строк, встановлений законом, представником позивача надано докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.08.2018 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 259), відповідно до змісту доручення - надання правової допомоги клієнту з усними консультаціями із вивченням документів, пов'язаних із справою в Чернігівському окружному адміністративному суді за позовом ОСОБА_2 до ДФС України, ГУ ДФС у Чернігівській області з представленням інтересів клієнта в суді першої інстанції з правами та виконанням вимог, передбаченими процесуальним законодавством.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі № 825/2063/18 (а.с. 258) позивачу надана правнича допомога на загальну суму 5 000,00 грн.

На підставі вказаного детального опису позивачу надано квитанцію прибуткового касового ордеру № 18 від 15.08.2018.

Також матеріали справи містять ордер серії ЧН № 002368 від 23.08.2018 (а.с. 120).

Колегія суддів враховує, що адвокатом Розмовенко О.Г. подавалось до суду першої інстанції адміністративний позов (з уточненням позовних вимог) (а.с. 195-200), відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 225-226), адвокат представляла інтереси позивача у судових засідання 29.08.2018, 12.09.2018, 02.10.2018, що підтвржується журналами судових засідань (а.с. 204-207, 232-233, 235-237).

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Натомість, відповідачами не надано суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню неспівмірності витрат, заявлених позивачем до відшкодування.

Враховуючи те, що детальний опис робіт (наданих послуг) від 08.10.2018 не містить такої послуги, як подача первісного позову, а розмір плати за участь у судових засіданнях визначений фіксованою сумою, без зазначення кількості судових засідань чи їх тривалості, суд першої інстанції суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ДФС на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що переглядає додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 в межах апеляційної скарги ДФС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами співмірність його витрат на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано ухвалив додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при стягненні на користь відповідача витрат на правничу допомогу неповно з'ясовано обставини, що мають значення, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 18.03.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Н.В. Безименна