Справа № 310/948/19
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/948/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді..........ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердянськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до сержанта поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Свій позов мотивував тим, що 27 січня 2019 року відносно нього сержантом поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія АР № 625193, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП та за ч. 1 ст. 133-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 680 грн. відповідно до якої, він 27.01.2019 року о 13 годині 10 хвилин у Запорізькій області, Запорізького району, на 475 км. а/д Н08, керуючи транспортним засобом під час надання послуг регулярних перевезень пасажирів не мав паспорту маршруту погодженого органами національної поліції, а також на транспортному засобі заблокований аварійний вихід, чим порушив ДСТУ 3649:2010 та п. 31.1 ПДР України. З зазначеною постановою він не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав. Відповідач виніс оскаржувану постанову, але будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Тому вважає, що відповідач грубо порушив вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП. Крім того зазначив, що постанова серії АР № 625193 від 27.01.2019 р. не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 133-1 КУпАП. Також зазначив, що ст. 133-1 КУпАП встановлює відповідальність за здійснення регулярних перевезень пасажирів на постійних маршрутах без укладення договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом або без паспорта маршруту. Але такий паспорт маршруту він мав, але чомусь відповідача його форма не влаштувала, крім того він 03.08.2015 року погоджений з управлінням поліції. Також, відповідно до п.1.3. Наказу Міністерства транспорту та зв'язку від 07.05.2010 № 278 «Про затвердження Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту» автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху; водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних

спеціальних перевезень, - примірником паспорта маршруту з позначкою "В". Таким чином, якщо відповідач вважає, що паспорт маршруту був відсутній, то за це відповідає не водій, а автомобільний перевізник. Він не є ані посадовою особою, ані суб'єктом підприємницької діяльності, що виключає відповідальність водія за ч. 1 ст. 133-1 КУпАП, оскільки він не є суб'єктом правопорушення. Щодо відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП зазначив: відповідач вказав, що «на транспортному засобі заблокований аварійний вихід, чим порушено ДСТУ 3649:2010 та п. 31.1 ПДР України». Але це не відповідає дійсності. Відповідно до свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автобус Mersedes-Benz Sprinter 416 D є загальним автобусом, має 20 місць, без переобладнань. Конструкцією транспортного засобу передбачено декілька аварійних виходів (на даху та безпосередньо скло, яке можна розбити). Конструкцією не передбачено наявність аварійного виходу ззаду транспортного засобу, там де встановлені пасажирські стільці. При цьому, перевізник має усі ліцензії, дозволи на перевезення та цей транспортний засіб допущений до пасажирських перевезень. Протилежного відповідачем не встановлено. Більш того, постанова не містить жодних посилань, яким пунктам ДСТУ 3649:2010 не відповідає транспортний засіб, яким вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації і що відповідач має на увазі під терміном «заблокований аварійний вихід». Таким чином, вважає, що він не порушував п. 31.1 ПДР України, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 121 КУпАП. Внаслідок порушення вищезазначених норм чинного законодавства були грубо порушенні його конституційні права та норми КУпАП, у зв'язку з чим постанову не можна вважати законною. Просив скасувати постанову сержанта поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 серія АР № 625193 від 27.01.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за порушення ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 131-1 КУпАП, а також закрити відносно нього провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 131-1 КУпАП.

До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач сержант поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4., повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання, призначені на 15-00 год. 21 лютого 2019 року та 10-00 год. 15 березня 2019 року не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серія АР №625193 від 27 січня 2019 року, складеної сержантом поліції Управління Патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4., 27.01.2019 року о 13 год. 10 хв. ОСОБА_3 у Запорізькій області, Запорізького району, 475 км а/д Н08, керуючи транспортним засобом під час надання послуг з регулярних перевезень пасажирів, не мав паспорту маршруту, погодженого органами Національної поліції, а також на транспортному засобі був заблокований аварійний вихід, чим порушив вимоги ДСТУ 3649:2010 та п.п. 31.1ПДР. У звязку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 133-1, ч. 2 ст. 121 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 цього Кодексу ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП та ч.1 ст. 133-1 КУпАП, а саме: за керування транспортним засобом під час надання послуг регулярних перевезень пасажирів без паспорту маршруту, погодженого органами поліції, а також за заблокований аварійний вихід на транспортному засобі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter д/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5. Крім того, до позовної заяви позивачем додано копію паспорту автобусного маршруту регулярних

перевезень «Бердянськ-Дніпропетровськ» ФОП ОСОБА_5, розроблений 29.07.2015 року, який погоджений начальником УДПІ ГУМВС України в Запорізькій області. Крім того, позивачем зазначено, що конструкцією автобуса не передбачено наявність аварійного виходу ззаду транспортного засобу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, не надав суду жодного доказу на підтвердження обставини, що зазначено в оскаржуваній постанові. Також в ній не зазначено, що до неї додаються будь-які документи чи матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

В такому випадку постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Крім того, суд вважає вимоги позивача щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки це питання вирішується уповноваженою особою та у порядку, що передбачений КУпАП, адміністративний суд, що розглядає справу не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 74, 77, 241, 243, 245, 246, 250 КАС України, суд,-

В и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27січня 2019 року серія АР № 625193 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 131-1 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_1