Справа № 153/227/19
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. Справа153/227/19

Провадження2-а/153/7/19-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

секретар с/з Сарафімовська Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління НП в Одеській області лейтенанта поліції Бабаєва Санана Алаогли про оскарження неправомірних дій відповідача та оскарження постанови серії ДПО18 №138998 від 11 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 заявив адміністративний позов до Головного управління НП в Одеській області лейтенанта поліції Бабаєва Санана Алаогли про оскарження неправомірних дій відповідача та оскарження постанови серії ДПО18 №138998 від 11 лютого 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі посилаючись на те, що 11 лютого 2019 року інспектором спец ГРПП з обслуговування СПГУНП в Одеській області лейтенантом Бабаєвим С.А., відносно нього, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №138998, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 340 гривень за те, що 11.02.2019 на 320 км. а/д м-05 Київ-Одеса він керував автомобілем Форд, який підлягає проходженню обов'язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 31.3 (б) ПДР., та чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП. Позивач зазначив, що він ніякого правопорушення не вчиняв та викладені в постанові обставини не відповідають дійсності та не розкривають суті так званого правопорушення. Постанова серії ДПО18 №138998 від 11 лютого 2019 року відносно нього винесена незаконно тому, що вона не відповідає вимогам ст. 280 КУпАП, так як у ній не вказано час скоєння правопорушення, немає свідків чи очевидців так званого правопорушення та немає відмітки про роз'яснення його прав як правопорушника, а факт вчинення правопорушення нічим не підтверджується. Позивач зазначає, що у постанові вказується, що 11.02.2019 на 320 км. а/д м-05 Київ-Одеса він керував автомобілем Форд, який підлягає проходженню обов'язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.п. 31.3 (б) ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121 КУпАП, але правил дорожнього руху він не порушував, оскільки того дня коли його зупинили працівники поліції, він керував своїм транспортним засобом не порушуючи правил дорожнього руху. Зазначив, що після того як він зупинився, працівник поліції перевірив документи на автомобіль, і повідомив, що нібито на його автомобіль потрібний техогляд. Після недовгої розмови поліцейський повідомив, що якби він дав йому 200 гривень то поїхав би далі. На що він поліцейському пояснив, що його автомобіль є вантажопасажирський категорії - «В» (до 3,500 кг.), а саме вага авто (по техпаспорту) складає 1825 кг., і на нього техогляд не потрібний. Після чого інспектор вручив йому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і пішов до свого автомобіля. Вважає, що викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №138998 від 11 лютого 2019 року обставини, не підтверджені жодним достовірним доказом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, працівником поліції грубо порушено вимоги закону, постанова винесена упереджено без будь-якого з'ясування обставин справи, вказаною постановою порушено основні принципи провадження у адміністративних справа, передбачені ст.7 КУпАП як - законність та верховенство права, яке забезпечує захист прав і свобод людини і громадянина, принижено мою людську гідність як законослухняного громадянина України, а також ст..ст.248, 249 КУпАП як - розгляд справи на засадах рівності громадян та відкритий розгляд справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, так в ній не вказано точного часу та місця порушення правил дорожнього руху, відсутні також інші передбачені законом реквізити. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить суд винести рішення, яким визнати дії відповідача, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП - протиправними, скасувати як незаконну та упереджену постановупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №138998 від 11 лютого 2019 року відносно - ОСОБА_2 ч.3 ст.121 КУпАП - та стягнення штрафу у сумі 340 гривень і закрити справу на підставі ст. 247 п.1 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Позивач ОСОБА_2 27.02.2019 за вх..№1595 подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач - лейтенант поліції Головного управління НП в Одеській області Бабаєв С.А. в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у встановленому ст. ст.124, 126 КАС України порядку - судовою повісткою, направленою рекомендованим повідомленням про причини неявки не повідомив.

На підставі ст.205 ч.1 КАС України судом ухвалено провести судовий розгляд справи без участі позивача та відповідача суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи.

Судом встановлено такі обставини.

Із дослідженої судом копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №138998 від 11.02.2019 встановлено, що позивач притягається до відповідальності у тім, що він 11.02.2019 на 320 км а/д Київ-Одеса керував автомобілем Форд, який підлягає проходженню обов'язкового технічного контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.13 (Б) ПДР України. Із копії посвідчення водія, виданого 19.10.2005 №198307 встановлено, що ОСОБА_2 має право керувати транспортними засобами. Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 встановлено, що автомобіль марки Форд Транзит, д.н.з. НОМЕР_1, 1995 року випуску має 2900 повної маси, маса без навантаження 1825.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Із наявних у справі доказів встановлено, що оскаржувану постанову позивач отримав 11.02.2019, звернувся 19.02.2019 із позовом про скасування вказаної постанови, тобто, позивачем дотримано передбачені ч. 2 ст. 286 КАС України строки звернення до суду із позовом про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ДПО18 №138998 від 11.02.2019.

Учасниками справи не заявлено клопотань про виклик свідків, витребування доказів, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши усі докази, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суду не надано доказів, на підтвердження обставин, викладених у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Не надано жодного доказу, що відповідачем під час розгляду справи були роз'яснені та дотримані права позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП та його право на захист.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суду не додано доказів про роз'яснення відповідачем позивачеві його прав та обов'язків, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59,63 Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, що є суттєвим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів в підтвердження того, що позивачеві було роз'яснено його права та забезпечено право на захист під час розгляду справи, відповідач не надав.

Наявні на постанові (зворотній бік) відмітки редакції ст. ст. 268 КУпАП, 63 Конституції України, а також порядок сплати штрафу не підтверджує факту виконання поліцейським вимог п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням Конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов'язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим. В оскаржуваних постановах відсутні точні і повні відомості про місце події, а лише зазначено назву вулиці і населений пункт.

З наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог ст.ст.7, 248, 249, 268, 280 КУпАП, п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, чим порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечено право на захист. Таким чином, винесені відносно позивача постанови порушують його права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поновлення порушених прав позивача можливе шляхом визнання незаконними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень відносно нього.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 31.3 Б ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов'язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з вимогами Постанови КМ України №137 від 30.01.2012 «Про затвердження порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» зазначений у постанові «Порядок» проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім легкових автомобілів певної категорії та вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, із строком експлуатації до двох років.

Водночас, періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Згідно даних технічного паспорту вищевказаний автомобіль належить до типу «вантажопасажирський-В».

Отже, на цей автомобіль не поширюються вимоги проведення обов`язкового технічного контролю технічного стану транспортного засобу, передбачені вищезазначеною постановою.

Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем при винесенні постанови відносно позивача належним чином відповідно до ст.280 КУПАП не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Суду не додано доказів про роз'яснення відповідачем позивачеві його прав та обов'язків, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, що є суттєвим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів в підтвердження того, що позивачеві було роз'яснено його права та забезпечено право на захист під час розгляду справи, відповідач не надав. Таким чином, винесена відносно позивача постанова порушує його права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Поновлення порушених прав позивача можливе шляхом визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Зі змісту постанови неможливо встановити, чи з'ясовані поліцейським вказані вимоги ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» та п. 2.13 ПДР України. Крім цього, відсутні відомості про дотримання поліцейським вимог п. 4 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 від 06.11.2015 МВС України, що є суттєвим порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням викладеного, суд має підстави в порядку ст. 293 ч.1 п.2 КУпАП постанову серії ДПО18 від 11.02.2019 - скасувати, а справу направити на новий розгляд для виконання відповідачем вимог КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Суд не має підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про закриття справи у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки це питання підлягає з'ясуванню органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справи вказаної категорії під час нового розгляду у порядку, встановленому КУпАП. З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у цій частині позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 122, 139, 242, 243, 244, 245, 246 КАС України і на підставі ст.55 Конституції України, на підставі ст.ст.288, 289, 293 ч.1 п.2 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії суб'єкта владних повноважень протиправним під час складання постанови ДПО18 від 11.02.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

Скасувати Постанову ДПО18 від 11.02.2019, про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 - та стягнення штрафу у сумі 340 (триста сорок) гривень (подвійний розмір 680 гривень).

Справу направити на новий розгляд до Головного управління національної поліції в Одеській області.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15,5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий А.Г. Любинецька-Онілова