Справа № 520/10729/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

12 березня 2019 р. Справа № 520/10729/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В., при секретарі судового засідання Пройдак С.М.,

у присутності

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гнатенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду, клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів без розгляду в частині позовних вимог,-

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в умисному не виконанні, у грудні 2012 року, постанови від 18.12.2012 року Борівського районного суду Харківської області в частині поновлення мене на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, котра підлягала негайному виконанню, що призвело до не проведення звільнення у грудні 2012 року з виборної посади в зв'язку закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 5 скликання та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів;

визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають у не розгляді по суті мого звернення від 12.11.2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, в зв'язку з поновленням Ізюмським міськрайонним судом Харківської області рішенням від 14 червня 2018 року, яке набрало законної сили на підставі постанови від 24 жовтня 2018 року, мого права на отримання пенсії з жовтня 2011 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу»;

визнати неправомірною, викладену у листі №111-2065/2242 від 16.11.2018 року, відмову Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, в зв'язку з поновленням Ізюмським міськрайонним судом Харківської області рішенням від 14 червня 2018 року, яке набрало законної сили на підставі постанови від 24 жовтня 2018 року, мого права на отримання пенсії з жовтня 2011 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу»;

стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на мою, ОСОБА_1, користь одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів у сумі 26607,50 грн. (двадцять шість тисяч шістсот сім грн. 50 коп.);

зобов'язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, у встановлений судом термін, подати звіт про виконання прийнятого рішення.

Позивач в судовому засіданні просив суд поновити строк на звернення до суду, мотивуючи тим, що факт тривалого невиконання рішення суду встановлений судовими рішеннями, тоді як грошова допомога у розмірі 10 посадових окладів віднесена до складу заробітної плати державного службовця , а отже строк звернення до суду не обмежений часовими рамками.

Представник відповідача проти задоволення вказаного клопотання заперечував. Просив суд адміністративний позов в частині позовних вимог про залишити без розгляду у зв'язку з пропуском строку на звернення до суді. В обґрунтування заперечень та клопотання зазначив, що пославшись на те, що позивач по справі зловживає процесуальними правами, про тривале, як на думку позивача, невиконання рішення суд по справі 2005/1595/12 від 118.12.2012 року був обізнаний, проте до суду звернувся лише у 2017 році, тобто поза межами строку на звернення до суду. Також відповідач з послався на те, що одноразова грошова допомога при звільненні не є складовою заробітної плати, а отже на неї поширюються положення ст.122 КАС України, які визначають спеціальні строки щодо звернення до суду у справах, пов'язаних з проходженням публічної служби.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи суд встановив наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено (а.с.23-24, 44-45), що постановою Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року рішення Ізюмської міської ради Харківської області №2551 від 12.09.2008 року «Про звільнення першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства ОСОБА_1» визнано незаконним та скасовано, а його поновлено на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.

Рішенням Ізюмської міської ради Харківської області від 26 червня 2015 року № 3051 «Про виконання рішення Борівського районного суду» позивача поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово - комунального господарства з 31 липня 2008 року.

11 вересня 2015 року рішенням Ізюмської міської ради № 3174 внесено зміни до структури виконавчого комітету Ізюмської міської ради та введено посаду першого заступника міського голови з питань житлово - комунального господарства та визначено, що строк повноважень позивача, як першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово - комунального господарства, закінчується терміном повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання.

21 вересня 2015 року на підставі цього рішення за порядковим номером 42 був внесений запис до трудової книжки позивача про недійсність запису № 37 про його звільнення з 31 липня 2008 року.

Ізюмська міська рада 6 скликання припинила свої повноваження 10 листопада 2015 року.

17 листопада 2015 року позивача звільнено з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства у зв'язку із закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання.

Суд зауважує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

За приписами ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено вище, рішенням Ізюмської міської ради Харківської області від 26 червня 2015 року № 3051 «Про виконання рішення Борівського районного суду» позивача поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово - комунального господарства з 31 липня 2008 року, а 17 листопада 2015 року його звільнено з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства у зв'язку із закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання.

Отже, після звільнення позивача з посади 17 листопада 2015 року він з даним позовом звернувся до Харківського окружного адміністративного суду лише 27.11.2018 року, тобто майже через 3 роки після звільнення з посади.

Позивач не надав будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду в цій частині вимог.

Суд також звертає увагу на те, що ст.233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів. В цій статті зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Зі змісту статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Суд зазначає, що в розумінні положень статті 2 Закону №108/95-ВР грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів, яка підлягала до виплати державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років, є державною гарантією, яка встановлювалась Законом №3723-XII. Така грошова допомога охоплюється поняттям заробітної плати, яка підлягає виплаті незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування такої грошової допомоги. Більш того, у статті 37 Закону №3723-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для характеристики статусу особи, яка має право на таку доплату, використовується термін «державний службовець», що додатково підтверджує належність такої грошової доплати до складової заробітної плати.

Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки грошова допомога при звільненні державного службовця у зв'язку з виходом на пенсію є частиною заробітної плати, звернення до суду з вимогами про зобов'язання її виплатити не обмежується будь-яким строком

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не пропущено передбачений КАС України (у відповідній редакції) строк звернення до суду з даним позовом в частині визнання протиправної відмови у нарахування та виплаті грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 посадових окладів.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС від 25.06.2018 року у справі 826/27427/15 (провадження К/9901/1752/18).

Відповідно до ст. ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст.122, 240 КАС України, суд

ухвалив:

Клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в умисному не виконанні, у грудні 2012 року, постанови від 18.12.2012 року Борівського районного суду Харківської області в частині поновлення на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, котра підлягала негайному виконанню, що призвело до не проведення звільнення у грудні 2012 року з виборної посади в зв'язку закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 5 скликання та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів залишити без задоволення.

Клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в умисному не виконанні, у грудні 2012 року, постанови від 18.12.2012 року Борівського районного суду Харківської області в частині поновлення на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, котра підлягала негайному виконанню, що призвело до не проведення звільнення у грудні 2012 року з виборної посади в зв'язку закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 5 скликання та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів задовольнити.

В іншій частині клопотання представника відповідача залишити без задоволення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів в частині позовних вимог про визнання протиправними дій виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в умисному не виконанні, у грудні 2012 року, постанови від 18.12.2012 року Борівського районного суду Харківської області в частині поновлення на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, котра підлягала негайному виконанню, що призвело до не проведення звільнення у грудні 2012 року з виборної посади в зв'язку закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 5 скликання та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 15 днів з дати постановлення ухвали. Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

У повному обсязі ухвала виготовлена 18.03.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.