Справа № 620/405/19
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року Чернігів Справа № 620/405/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Техресурс" до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВК Техресурс" (далі - ТОВ "ВК Техресурс") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - ГУ ДФС у Чернігівській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 16.11.2018 №6 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 13 734,00 грн, в т.ч. штрафні (фінансові) санкції - 2 746,80 грн.

Позивач не погоджується із оскаржуваним рішенням, оскільки вважає, що металобрухт як різновид відходів, що утворюється в процесі виробництва або результаті споживання, та які можуть бути використані у виробництві іншої продукції, є вторинною сировиною. Металобрухт, який приймався від фізичних осіб згідно актів прийняття був класифікований підприємством як "металобрухт вид 500 код 7204", а тому враховуючи норми пп.165.1.25 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, позивач вважає, що доходи виплачені підприємством на користь цих осіб за здану ними вторинну сировину, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 11.02.2019 справу прийнято до провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому із позовними вимогами не погодився, зазначивши, що при винесенні оскаржуваного рішення діяв в межах наданих йому повноважень. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Також наголосив, що доходи, отримані платником податку за зданий (проданий) ним металобрухт чорних металів, не звільняються від оподаткування і такі доходи включаються до його загального місячного оподатковуваного доходу як інші доходи та оподатковуються ПДФО та військовим збором на загальних підставах.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

На підставі наказу від 29.10.2018 №2001 "Про проведення документальної позапланової перевірки", направлень на перевірку, виданих ГУ ДФС у Чернігівській області від 29.10.2018 №2401 та №2402, проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ "ВК Техресурс" з питань повноти та своєчасності сплати податків і зборів виплачених на користь фізичної особи ОСОБА_1, за період з 01.07.2015 по 31.12.2016. За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 07.11.2018 №735/13-06/40007258.

В своєму Акті від 07.11.2018 №735/13-06/40007258 відповідач дійшов висновку про порушення підприємством пп.165.1.25 п.165.1 ст.165, пп."а", "г" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, оскільки протягом періоду з 01.07.2015 по 31.12.2016 позивачем не оподатковані суми від здачі чорних металів на користь фізичних осіб в сумі 61 040,00 грн та не перераховано податок на доходи з фізичних осіб. На думку фіскального органу, підприємство як податковий агент не включило до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми доходів, виплачених на користь фізичних осіб - постачальників вторинної сировини у вигляді металобрухту.

На підставі вказаного висновку, ГУ ДФС у Чернігівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 №6, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 13 734,00 грн, в т.ч. штрафні (фінансові) санкції - 2 746,80 грн.

Не погоджуючись з такими висновками та податковим повідомленням-рішенням підприємство звернулося із скаргою від 28.11.2018 до ДФС України. За результатами розгляду скарги, ДФС України залишило її без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 16.11.2018 №6, яке є предметом даного спору - без змін.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на таке.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розділом IV цього Кодексу. Пунктом 176.2 ст.176 Податкового кодексу України встановлено, що податкові агенти зобов'язані, зокрема: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається; нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування платника податку є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених розділом IV цього Кодексу. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. В свою чергу, як встановлено пп.164.2.20 п.164.2 цієї статті до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у ст.165 цього Кодексу, якою наведено кінцевий перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу і не підлягають оподаткуванню. Так, підпунктом 165.1.25 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається сума доходу, отримана платником податку за здані (продані) ним вторинну сировину, побутові відходи, брухт кольорових металів, включаючи використані (виснажені) акумулятори електричні свинцево-кислотні (код 8548 10 21 00 згідно з УКТ ЗЕД), залишки та брухт електричних акумуляторів із вмістом свинцю (код 8548 10 91 00 згідно з УКТ ЗЕД), та брухт дорогоцінних металів, проданий Національному банку України.

Обгрунтовуючи правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач посилається на те, що позивач як податковий агент не включив до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми доходів, виплачених на користь фізичних осіб - постачальників вторинної сировини у вигляді побутового металобрухту.

Тобто, вирішення спору в цій частині залежить від відповіді на питання, чи є металобрухт, що приймався позивачем від фізичних осіб, побутовим металобрухтом, а також чи може цей металобрухт вважатися вторинною сировиною.

Суд зазначає, що ст.1 Закону України від 05.05.1999 №619-XIV "Про металобрухт" визначено, що металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

В залежності від споживчого призначення металобрухт поділяється на такі види: побутовий металобрухт - непридатні для прямого використання вироби побутового призначення або частини цих виробів, які містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави і які втратили експлуатаційну цінність; промисловий металобрухт - непридатні для прямого використання в промисловості та інших галузях економіки вироби або частини цих виробів, які містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави і які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.

Як вбачається з Акту перевірки, позивачем від ОСОБА_1 приймався металобрухт вид 500 код 7204, а саме: металева огорожа, труби каналізаційні, труби, газова плита, обрізки труб, сільськогосподарський інвентар, запчастини легкового автомобіля, металеві ліжка, газова колонка, покрівля, ворота, опалення, батареї чугунні, труби опалення, водопроводні, тощо.

Тобто, вказаний металобрухт не класифікувався контролюючим органом як промисловий і відповідно підстави вважати, що прийнятий позивачем металобрухт за своїм споживчим призначенням є промисловим металобрухтом, об'єктивно відсутні, а тому прийнятий позивачем металобрухт треба відносити до побутового.

Так, у чинному законодавстві відсутнє нормативне визначення поняття "вторинна сировина", тому розкриття його змісту можливо лише в результаті системного тлумачення різних правових норм і загальної інформації.

Зокрема, згідно з даними Вікіпедії вторинна сировина - матеріали і вироби, що їх після первісного повного використання (зношування) можна вживати у виробництві повторно як сировину. До вторинної сировини належать брухт, відходи чорних, кольорових і благородних металів, різні машини, устаткування та їхні деталі, які вийшли з ужитку, спрацьовані мастила, зношені автопокришки, макулатура, вугільний шлам (відходи вуглезбагачення) тощо.

Хоча в силу приписів ст.2 Закону України "Про металобрухт" й передбачено, що Закон України "Про відходи" не поширюється на відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, цей Закон (про металобрухт), відповідно до ст.2 Закону України "Про відходи", є частиною законодавства про відходи.

Відповідно до ст.1 Закону України від 05.03.1998 №187/98-ВР "Про відходи" відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов'язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення.

Згідно з Класифікатором відходів ДК 005-96, затвердженим і введеним в дію наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 29.02.1996 №89, який входить до державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації, різного роду брухт металевий є одним з видів відходів.

Згідно з Правилами торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 №802, яка до даного випадку може бути застосована за аналогією, вторинна сировина - брухт і відходи, що вміщують дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння.

Системний аналіз перелічених джерел дозволяє дійти висновку, що металобрухт як різновид відходів, що утворюються в процесі виробництва або результаті споживання, та які можуть бути використані у виробництві іншої продукції, на думку суду, є вторинною сировиною.

В силу приписів пп.4.1.5 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого орган, суд при вирішенні питання про належність прийнятого позивачем від фізичних осіб побутового металобрухту до категорії "вторинна сировина" в цілях оподаткування суд керується презумпцією правомірності рішення платника податку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доходи, виплачені позивачем на користь фізичної осіби за здану (продану) ним вторинну сировину (побутовий металобрухт), не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Таким чином, наведений вище висновок суду спростовує порушення позивачем вказаних в Акті перевірки норм Податкового кодексу України, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 16.11.2018 №6 та необхідності його скасування з метою дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких воно спрямоване.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі належних та допустимих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень податкового законодавства України приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання протиправним та скасуваня податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС в Чернігівській області від 16.11.2018 №6.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню 1 921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Техресурс" до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Чернігівській області від 16.11.2018 №6.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Техресурс" 1 921,00 грн (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна гривня) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВК Техресурс" (вул.Івана Мазепи, 59, м.Чернігів, 14000, );

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м.Чернігів, 14000, ).

Повне рішення суду складено 18 березня 2019 року.

Суддя Л.О. Житняк