Справа № 466/9429/18
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9429/18
РІШЕННЯ

іменем України

«07» березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Терех У.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській

області ДПП

Інспектор батальйону №2 роти

№4 ОСОБА_2 патрульної поліції у

Львівській області ДПП ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ДПП, інспектора батальйону №2 роти №4 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ДПП, інспектора батальйону №2 роти №4 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 листопада 2018 року постановою серії ЕАВ №725831, його, ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00грн.

Згідно даної постанови, він, ОСОБА_1, визнаний винним у тому, що 11 листопада 2018 року о 18.35 грн., керуючи транспортним засобом проїхав регульований перехід на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3. (г) ПДР України, - а саме, порушення проїзду на заборонений (жовтий) сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, а вказану постанову неправомірною та такою, що винесена з порушенням законодавства з огляду на наступне.

11 листопада 2018 року, він, керуючи своїм автомобілем по автошляху Львів Шегині, побачив позаду патрульний автомобіль, який рухався з увімкненими мигалками та через гучномовець патрульний надав вимогу про зупинку її авто. Після чого він негайно зупинив свій автомобіль на ділянці дороги М-11 7 км. Відповідач підійшов до його автомобіля та повідомив, що він, позивач, порушив правила дорожнього руху, а саме п.8.7.3. (г), та що відносно нього буде складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу. А саме, порушення проїзду на заборонений (жовтий) сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

За що саме його притягнуто до відповідальності із фабули вказаної складачем в оскаржуваній постанові точно встановити неможливо. Не зрозуміло , про яке саме порушення зазначає відповідач у постанові, так як не вказано місце його вчинення.

Зазначає, що 11 листопада 2018 року він, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Львові та до моменту зупинення його транспортного засобу відповідачем на ділянці дороги Львів Шегині М-11 7 км. не здійснював жодних порушень ПДР України, в тому числі проїжджав усі регульовані пішохідні переходи на дозволений (зелений) сигнал світлофора, дотримуючись п.8.7.3. (а) ПДР України.

Зазначає, що у його діях відсутній склад правопорушення, оскільки відсутня обєктивна та субєктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, окрім субєктивного висновку відповідача про вчинення ним порушень ПДР, будь-які докази на підтвердження такого висновку відсутні. Однак, саме лише внутрішнє переконання посадової особи, не може свідчити про її законність, оскільки не підтверджено доказами.

З врахуванням наведеного, просить позов задовольнити.

В судове засідання, яке було призначене на 07 березня 2019 року о 09.20год. позивач ОСОБА_1 не зявився та подав заяву з проханням розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання, яке призначалось на 22 січня 2019 року о 12.00год., 07 березня 2019 року о 09.20 год., жодного разу не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, та надіслав на адресу суду відзив, в якому проти позову заперечив, зазначив, що незаперечним доказом порушення ПДР України позивачем є відео з службового автореєстратора, зокрема з 00:00сек. відео-файлу позивач керуючи транспортним засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3. (г) ПДР. Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395. Зазначає, що оскільки про оскарження постанови відповідачу стало відомо 08 січня 2019 року, відповідач позбавлений можливості зберегти відео з нагрудного відеореєстратора інспектора Линди А.І. для подальшого предявлення їх до суду для спростування доводів позивача. Просить у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 07 березня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 725831, складеною старшим інспектором батальйону №2 роти №4 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_3, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00грн..

З постанови серії ЕАВ № 725831 від 11 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 11 листопада 2018 року о 18 год. 35 хв. керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.г Правил дорожнього руху України.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути допитано як свідка.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 90 КАС України, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач в обґрунтування вимог зазначив, що 11 листопада 2018 року він, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 у м.Львові та до моменту зупинення його транспортного засобу відповідачем на ділянці дороги Львів Шегині М-11 7 км. (місце розгляду справи та винесення постанови відносно нього) не здійснював жодних порушень ПДР України, в тому числі проїжджав усі регульовані пішохідні переходи на дозволений (зелений) сигнал світлофору дотримуючись п.8.7.3.(а) ПДР України.

В ході розгляду справи судом було оглянуто диск відеозапису правопорушення, який підтвердив законність дій інспектора Линди А.І. під час складання оскаржуваної постанови, натомість на відео видно, що позивач розпочав проїзд регульованого пішохідного переходу на жовтий сигнал світлофора, що є порушенням п. 8.7.3 ПДР та за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, з наданого відео реєстратора зафіксовано момент зупинки вказаного транспортного засобу працівниками патрульної поліції відразу після вчинення вказаного вище адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху».

Розділом 8 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.7.3 ПДР України: «Сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджує про наступну зміну сигналів., е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Доказів, які б підтверджували доводи позивача стосовно проїзду регульованого пішохідного переходу на сигнал світлофору, що дозволяє рух, та спростовували б доводи відповідача, відповідно до ч.1 ст.77 КАС України суду позивачем не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова інспектора є законною та не підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 77, 94, 139, 241-247, 250, 251, 268-272, 286, 295 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ДПП, інспектора батальйону №2 роти №4 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області ДПП ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_4