Справа № 802/1381/17-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 березня 2019 р. Справа № 802/1381/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Корнійчук Ю.І.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 економічного розвитку і торгівлі України

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 30.06.2017 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №23040-13, яким йому визначено грошове зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 25000,00 грн.

Разом із тим, дане податкове повідомлення-рішення позивач вважає протиправним, а тому оскаржив його в судовому порядку.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 року, у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 31.10.2018 року скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 року, а справу направлено до суду першої інстанції для нового розгляду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року матеріали даної справи прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 07.02.2019 року.

Крім того, даною ухвалою від 10.01.2019 року також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 економічного розвитку і торгівлі України.

Ухвалою від 07.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 05.03.2019 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного адміністративного позову, посилаючись на обґрунтованість податкового повідомлення-рішення №23040-13 від 30.06.2017 року.

Представник ОСОБА_4 економічного розвитку і торгівлі України у судове засідання не прибув, натомість подав письмові пояснення за вх. №4894 від 28.01.2019 року, у яких просив здійснювати розгляд справи без його участі. У даних письмових поясненнях представник третьої особи також зазначив, що розрахована у 2017 році згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля марки Land Rover Range Rover Sport з обємом двигуна 3,0 літра, дизель 2013 року випуску становила 1191590,82 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 3 статті 194 КАС України, на думку суду, наявні підстави для розгляду справи у відсутність представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши пояснення третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач є власником автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport універсал-В, об'єм двигуна 2993 куб. см., тип пального - дизель, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

30.06.2017 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України сформоване податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 230401-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: "транспортний податок з фізичних осіб" за 2017 рік в сумі 25000 грн.

Не погоджуючись із даним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в судовому порядку.

Встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 року, у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Разом із тим, постановою Верховного Суду від 31.10.2018 року скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.08.2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2017 року, а справу направлено до суду першої інстанції для нового розгляду.

Направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав на необхідність дослідження інформації Мінекономрозвитку про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Так, надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та враховуючи висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 31.10.2018 року, суд зазначає наступне.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 № 909-VIII) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Законом України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», який набрав чинності з 01 січня 2017 року, до абзацу першого підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України внесено зміни, зокрема визначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, з 01 січня 2017 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п'яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3200 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»). Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2017 року складали 1200000 грн.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2017 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального (абз.2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 червня 2017 року N 428) (далі - Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Мінекономрозвиток забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики).

Так, як слідує із наявного у матеріалах справи переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку, у ньому наявний транспортний засіб марки Land Rover, модель Range Rover Sport, об'єм циліндрів двигуна 3,0 куб. см., тип пального - дизель, рік випуску до 4 років.

Разом із тим, належний позивачу транспортний засіб марки Land Rover, модель Range Rover Sport, об'єм циліндрів двигуна 2993 куб. см., тип пального-дизель, випущений в 2013 року, а тому, з врахуванням вимог підпункт 14.1.220 пункту 14.1 статті 14 ПК України, датою його виготовлення необхідно вважати 01 січня 2013 року.

Таким чином, станом на 01 січня 2017 року з дати року випуску транспортного засобу позивача минуло 4 роки, а тому в 2017 році його автомобіль не може розглядатись як аналогічний чи ідентичний автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, об'єм циліндрів двигуна 3,0 куб. см., тип пального - дизель, рік випуску до 4 років, що зазначений у Переліку.

При цьому, суд не бере до уваги докази, надані представником відповідача 05.03.2019 року (вх. №12391), які, на її думку підтверджують, що автомобіль позивача у 2017 році був автомобілем, з року випуску якого минуло менше 4 років, адже відповідні докази були подані нею уже після закінчення підготовчого провадження, а жодних обставин щодо поважності причин неможливості їх подання в межах підготовчого провадження представником відповідача не наведено.

До того ж, як слідує із письмових пояснень ОСОБА_4 економічного розвитку і торгівлі України за вх. №4894 від 28.01.2019 року, розрахована у 2017 році згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля марки Land Rover Range Rover Sport з обємом двигуна 3,0 куб. см., дизель 2013 року випуску становила 1191590,82 грн., що свідчить про те, що належний позивачу автомобіль у 2017 році не був обєктом оподаткування транспортним податком, адже його вартість становила менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати (1200000,00 грн.)

Таким чином, враховуючи те, що автомобіль позивача у 2017 року не був обєктом оподаткування транспортним податком, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення № 230401-13 від 30.06.2017 року.

Згідно із ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 640,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області №230401-13 від 30.06.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (вул. Шевченка, 14, с. Некрасове, Вінницький район, Вінницька область);

Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, );

ОСОБА_4 економічного розвитку і торгівлі України (вул. М. Грушевського, 12/2, м. Київ, ).

Повний текст рішення складено 15.03.2019 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна