Справа № 560/190/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2019-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/190/19
РІШЕННЯ

іменем України

07 березня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С.

за участю:секретаря судового засідання Мартинюк А.В. позивача - ОСОБА_1 представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ПРЕДМЕТ, ПІДСТАВИ ОСОБА_3 ПОЗОВУ.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 13 грудня 2018 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.05.2017 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області ( далі - Головне управління, податковий орган, відповідач) було прийняте податкове повідомлення - рішення №15838-13, яким визначено суму податкового зобов'язання у розмірі 34 129,25 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості.

14.09.2017 року позивач здійснив оплату за цим податковим повідомленням-рішенням, що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку, а також оплатив і інше податкове зобов'язання - по земельному податку з фізичних осіб у розмірі 99,95 грн., що теж підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку, за податковим повідомленням - рішенням № від 30.06.2018р.

Однак пізніше, при зверненні до Головного управління ДФС у Хмельницькій області позивачу стало відомо про те, що під час введення номеру рахунку, на який ним здійснювалась оплата податку у розмірі 34 129,25 грн., оператором відділення поштового зв'язку було допущено помилку, яка призвела до того, що кошти, призначені на погашення податкового зобов'язання, були перераховані на інший рахунок відповідача.

У зв'язку з цією помилкою податковий орган податковим повідомленням - рішенням форми "Ш" від 13 грудня 2018 року № НОМЕР_1 застосував до ОСОБА_1 штрафні санкції на суму 7 781,23 грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання. Позивач вважає, що ним вчасно було погашене податкове зобов'язання, а тому відсутні підстави для застосування штрафу. Не погоджуючись з рішенням Головного управління, ОСОБА_1 звернувся до суду.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ ТА СТОРІН.

Ухвалою від 21 січня 2019 року відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача 04.02.2019 року надійшли відзив на адміністративний позов та заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

У відзиві податковий орган посилається на те, що за позивачем рахувалось узгоджене податкове зобов'язання відповідно до податкового повідомлення - рішення від 21.06.2016 року, яке не було сплачене позивачем. Коли 14.09.2017 року позивач здійснив оплату в сумі 34129,25 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ці кошти були частково зараховані на погашення попередньо існуючого податкового боргу в сумі 4776,84 грн. Решта суми частково погасила заборгованість з цього ж податку за 2016 рік. Пізніше, 06.08.2018 року позивач сплатив ще 5271,34 грн., якими погасив решту існуючого податкового боргу. Однак, враховуючи те, що до 05.08.2018 року у нього ще був наявний борг за 2016 рік в сумі 4 776,84 грн., податковим органом накладені штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкового зобов'язання. Також посилається на те, що за заявою позивача кошти, помилково сплачені ним на невірний рахунок, у січні 2018 року були перераховані на вірний рахунок. Відповідач вважає своє рішення законним і просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті замінене підготовчим засіданням, призначеним на 19.02.2019 року.

07 лютого 2019 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що добросовісно виконував свої податкові зобов'язання, а про наявність узгодженого податкового зобов'язання за податковим повідомленням - рішенням від 21.06.2016 року йому не було відомо у зв'язку з неотриманням ним цього рішення.

19 лютого 2019 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 07 березня 2019 року для надання можливості сторонам надати додаткові докази.

В підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_1 про перерахування коштів у зв'язку з помилковою сплатою їх на невірний рахунок та висновок щодо поданої заяви, а також витяги з картки особового рахунку ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Копії документів надані позивачу. Від позивача 07.03.2019 року надійшли додаткові пояснення по справі про те, що заяву про перерахування коштів він не подавав.

07 березня 2019 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення закрито. Справу за згодою сторін призначено до судового розгляду на 07.03.2019 р. о 10:45 год.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, посилаючись на надані ним письмові докази, які свідчать на користь добросовісного платника податків. Вважає, що своєчасно виконував податкові зобов'язання, а тому відсутні підстави для стягнення штрафу. Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що рішення є правомірним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою, платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, особою з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до матеріалів справи за позивачем був зареєстрований об'єкт нерухомого майна - житловий будинок у м. Хмельницький загальною площею 662,5 кв. м. за який позивач сплачував податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 18.05.2017 року прийняте податкове повідомлення - рішення №15838-13, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами у розмірі 34129,25 грн. Це податкове повідомлення-рішення надіслане позивачу у серпні 2017 року. Граничний строк сплати зобов'язання - 6 листопада 2017 року.

14.09.2017 року позивач здійснив оплату за вказаним рішенням на суму 34129,25 грн., що підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку №17 від 14.09.2017 року, копія якого є у матеріалах справи.

Того ж дня позивач здійснив оплату податкового зобов'язання за податковим повідомленням - рішенням № від 30.06.2018р. за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 99,95 грн., що теж підтверджується фіскальним чеком відділення поштового зв'язку від 14.09.2017 року, копія якого є у матеріалах справи.

Судом встановлено, що під час оплати позивачем зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 34129,25 грн., при введені номера рахунку було допущено помилку, через яку сума коштів, призначена на погашення податкового зобов'язання, була перерахована на інший рахунок відповідача.

13 грудня 2018 року ГУ ДФС у Хмельницькій області за наслідками камеральної перевірки складено акт №1872/2201-58-06/НОМЕР_2 про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Перевіркою встановлено порушення строку сплати позивачем суми узгодженого грошового зобов'язання, після чого прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення № від 13.12.2018 року про нарахування штрафних санкцій в сумі 7781,23 грн. за порушення строків сплати податкового зобов'язання.

Про результати камеральної перевірки та прийняття податкового повідомлення - рішення № від 13.12.2018 року про нарахування штрафних санкцій ОСОБА_1П дізнався на особистому прийомі в Головному управлінні ДФС у Хмельницькій області.

Позивач вважаючи, що оплата податкового зобов'язання була здійснена ним вчасно, не погодився з діями і рішеннями відповідача, а тому звернувся до суду.

Під час судового провадження також було встановлено, що за позивачем згідно з даними податкового обліку також рахувалось податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 4776,84 грн. за 2015 рік, відповідно до податкового повідомлення - рішення від 21.06.2016 року.

Відповідно до п. п. 58.3. п. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Податкове повідомлення - рішення від 21.06.2016 року було направлене за адресою позивача м. Хмельницький вул. Профспілкова, 109, яка є тією ж адресою, на яку у 2017 році направлялись і податкові повідомлення-рішення, за якими відбулась добровільна сплата.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, вказане рішення позивач особисто не отримував, про що свідчить копія повідомлення про невручення поштового відправлення і повернення його за закінченням терміну зберігання.

Однак, хоча позивач вказане рішення і не отримав, згідно з наведеними положеннями Податкового кодексу України це податкове зобов'язання вважалось узгодженим.

Коли 14.09.2017 року позивач здійснив оплату в сумі 34129,25 грн. по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, ці кошти були частково зараховані податковим органом на погашення попередньо сформованого податкового боргу в сумі 4776,84 грн. ( за 2015 рік) в порядку черговості погашення податкових зобов'язань відповідно до ч. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу.

Відповідно до п. п. 87.9. п. 87 ПКУ у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Решта суми - 29352,45 грн. частково ( у більшій частині) погасила заборгованість з цього ж виду податку за 2016 рік.

Також встановлено, що податковий орган 15 січня 2018 року за заявою позивача здійснив перерахування коштів, помилково зарахованих на невірний рахунок на правильний рахунок, про що свідчить копія висновку податкового органу, що є у матеріалах справи.

Суд не має підстав вважати, що позивач не подавав цю заяву або в його інтересах цього не зробила інша особа (оскільки позивач є незрячим), так як суб'єкт владних повноважень не може здійснювати перерахування коштів на власний розсуд без відповідного звернення платника. Крім того, вказана обставина додатково свідчить про добросовісність платника податку, який, виявивши помилку, звернувся до контролюючого органу з метою належного виконання своїх зобов'язань.

У зв'язку з цим податковий орган вважає, що датою сплати позивачем частини податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 29352,45 грн. є не 14 вересня 2017 року, а саме 15 січня 2018 року ( дата перерахування коштів на вірний рахунок)

Пізніше, 06.08.2018 року позивач сплатив ще 5271,34 грн., якими погасив решту існуючого податкового боргу, що ніким не оспорюється.

ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ.

За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідно до підпункту 226.10.1 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за звітний рік сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пункт 126.1 статті 126 ПК України передбачає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачає негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій. У той же час специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на погашену суму податкового боргу залежно від кількості днів, наступних за останнім днем строку грошового зобов'язання.

Зарахування місцевих податків та зборів, до яких згідно зі статтею 10 ПК України відноситься, й податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (у складі податку на майно), до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК України). Частиною 1 статті 43 БК України визначено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з частинами 4, 5 статті 45 БК України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і визнаються зарахованими до державного бюджету з дня їх зарахування. Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого і покладено на контролюючі органи.

Судом встановлено, що позивач податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік ( його більшу частину в сумі 29352,45 грн.) фактично оплатив 14 вересня 2017 року ( чек відділення поштового зв'язку №17 від 14.09.2017 року), тобто до закінчення граничного строку сплати зобов'язання, встановленого 6 листопада 2017 року.

Оскільки помилкове зазначення неправильного рахунку отримувача коштів не є правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку у визначений законодавством строк, допущена позивачем помилка не спричинила настання негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету, й, до того ж, в подальшому була виявлена та усунута, а кошти спрямовані за належністю.

Зважаючи на це, суд вважає неправомірним нарахування податковим органом штрафної санкції 20% з суми 29352,45 грн., мотивоване перерахуванням коштів за заявою платника лише 15 січня 2018 року, оскільки в цій частині платник дотримався строку погашення податкового зобов'язання, сплативши ці кошти до закінчення граничного строку сплати зобов'язання, тобто до 6 листопада 2017 року.

Правова позиція стосовно сплати обов'язкових платежів (зборів) вже висловлювалась у постанові Верховного Суду України від 16 червня 2015 року у справі №21-377а15, відповідно до якої допущення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, має кваліфікуватись як дія, хоча й помилкова.

Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Крім того, Верховний Суд України зазначив, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до Державного бюджету.

Аналогічної правової позиції дотримується й Верховний Суд у постановах від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16 (К/9901/28108/18), від 17 січня 2018 року у справі №2а-2686/09/2670 (К/9901/2649/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд не погоджується з доводами відповідача стосовно того, що датою сплати позивачем частини податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 29352,45 грн. є не 14 вересня 2017 року, а 15 січня 2018 року ( дата перерахування коштів на вірний рахунок).

Вищевказане порушення норм Податкового кодексу відповідачем призвело до неправомірного розрахунку штрафної санкції та нарахування її стосовно частини податкового зобов'язання, погашення якого платником здійснене своєчасно.

Встановлено, що штрафна санкція нарахована одним податковим повідомленням - рішенням форми "Ш" № НОМЕР_1 від 13 грудня 2018 року за три окремо виділені періоди, зважаючи на те, що зарахування коштів від платника, а отже і погашення заборгованості здійснювалось не одним платежем у вересні 2017 року, а й також у серпні 2018 року.

Таким чином, суд погоджується з тим, що податковий орган частково мав підстави для накладення штрафних санкцій, виходячи з того, що платник погасив частину податкових зобов'язань несвоєчасно.

Разом з тим, відповідач вирахував розмір санкції неправильно, незаконно включивши до розрахунку додатково розмір податкового зобов'язання, який платником був погашений добросовісно та своєчасно. Суд також враховує те, що включення саме цієї суми коштів в розрахунок штрафної санкції найбільшою мірою вплинуло на розмір санкції.

При обранні способу судового захисту суд не наділений правом підміняти функції податкового органу та самостійно перераховувати розмір штрафної санкції, застосований контролюючим органом, втручаючись в його дискреційні повноваження.

Зважаючи на це, суд не має можливості відділити законну частину податкового рішення в числовому (грошовому) виразі від тієї, яка підлягає скасуванню, оскільки вірний перерахунок податковим органом на даний час не вчинений. Відтак, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати рішення податкового органу в цілому, що співпадає з обсягом засобу правового захисту, про який просить позивач у адміністративному позові.

Судові витрати у справі не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Ш" № НОМЕР_1 від 13 грудня 2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області форми "Ш" від 13 грудня 2018 року № НОМЕР_1 про нарахування штрафних санкцій.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 15 березня 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 (вул. Профспілкова, 109,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2)
Відповідач:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39564228)

Головуючий суддя ОСОБА_4