Справа № 617/1725/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа №617/1725/16-а

адміністративне провадження №К/9901/18560/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Бучик А.Ю.,

розглянувши у письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 617/1725/16-а

за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Вовчанському районі Харківської області (далі - управління ПФУ, ПФУ відповідно) про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Вовчанського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Уханьової І.С. та

ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Бершова Г.Є., -

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії управління ПФУ стосовно відмови у перерахунку розміру його пенсії за вислугу років;

- зобов'язати відповідача перерахувати з 30 серпня 2016 року заробіток для обчислення пенсії з урахуванням періодів роботи з 01 січня 1986 року по грудня 1990 року на підставі наявної в пенсійній справі довідки та з 01 лютого 2016 року до 31 липня 2016 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а також перерахувати з 30 серпня 2016 року розмір пенсії за вислугу років у розмірі - 65 процентів заробітку, з урахуванням раніше проведених виплат;

- допустити негайне виконання постанови суду у межах стягнення суми за один місяць з 30 серпня по 29 вересня 2016 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно визначив розмір пенсії - 58 % заробітку, без врахування до вислуги років за фактичним нальотом годин часу навчання у Вовчанському авіаційному училищі льотчиків, а також протиправно відмовив у проведенні перерахунку пенсії з 30 серпня 2016 року: не зарахував до вислуги років за нальотом 966 годин на вертольоті та не врахував заробіток включно з лютого 2013 року до липня 2016 року за роботу в ПАТ «Мотор Січ».

Вовчанський районний суд Харківської області постановою від 02 лютого 2017 року, залишеною без змін Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, відмовив у задоволенні позову. Верховний Суд, переглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що управління ПФУ правомірно відмовило позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки правових підстав для здійснення даного перерахунку не передбачено, з огляду на те, що дія частини четвертої статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

10 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вовчанського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 мотивував, зокрема, тим, що 18 січня 2013 року йому припинено раніше призначену пенсію по вислузі років у зв'язку із працевлаштуванням до ПАТ «Мотор - Січ», тому, на думку скаржника, в період роботи на льотних посадах з 18 січня 2013 року до 29 серпня 2016 року за законом не мав права на отримання пенсії за вислугу років та фактично її не отримував, тобто взагалі не був пенсіонером, а 30 серпня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років за новими умовами призначення працівникам льотного складу пенсій за вислугу років, що визначені у статті 54 Закону № 1788-ХІІ. А дії відповідача суперечать частині третій статті 53 та частині першій статті 65 Закону № 1788-ХІІ. Положення частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV не підлягає застосуванню, оскільки вони регулюють інші правовідносини: коли пенсіонер після призначення пенсії отримує її та продовжує працювати і за певних умов не раніше ніж через 24 місяці має право на перерахунок пенсії.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 травня 2017 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

29 травня 2017 року до суду касаційної інстанції від Чугуївського об'єднаного управління ПФУ Харківської області (правонаступника управління ПФУ) надійшли заперечення на вказану касаційну скаргу, в яких відповідач просить залишити останню без задоволення, а оскаржувані ОСОБА_2 судові рішення - без змін.

Пунктом 4 частини першої розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Верховний Суд, переглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні ПФУ та отримує пенсію за вислугу років, як працівник льотно-інструкторського складу авіації.

З 18 січня 2013 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена у зв'язку з його працевлаштуванням до ПАТ «Мотор Січ».

13 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до управління ПФУ з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у зв'язку із урахуванням періоду з 18 січня 2013 року по 28 серпня 2016 року, коли він працював в ПАТ «Мотор Січ» (а.с.16).

Листом управління ПФУ від 19 жовтня 2016 року № 26/Є-14 ОСОБА_2 було відмовлено у перерахунку пенсії (а.с.22).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Перелік окремих категорій працівників авіації та льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, установлений статтею 54 Закону № 1788-XII. Даною нормою, зокрема, передбачено, що перелік посад льотного складу та інших працівників цивільної авіації, порядок нарахування строків вислуги років для призначення їм пенсій затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень статті 54 Закону № 1788-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 липня 1992 року № 418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно - випробного складу».

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV, якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону (чоловіки 35 років), за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

При цьому, дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом № 1788-ХІІ, та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV (в редакції, яка діяла на час виникнення сі орних відносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що не підлягають перерахунку пенсії у разі збільшення страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) за умови сукупності таких обставин: особам призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом № 1788-ХІІ та вона, на час звернення за перерахунком, не досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Водночас відповідно до статті 98 Закону № 1788-ХІІ перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв'язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Слід також звернути увагу на те, як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для перерахунку позивачу пенсії.

З огляду на викладене, суд попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим відмова у перерахунку пенсії позивача є правомірною та не призвела до зменшення розміру пенсії ОСОБА_2,яку він отримував до звернення за перерахунком.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Верховний Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами першої та апеляційної інстанції оскаржуваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вовчанського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 617/1725/16-а - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду