Справа № 1840/3315/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 р.Справа № 1840/3315/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп'яненко, м. Суми по справі № 1840/3315/18

за позовом ОСОБА_2

до Державної казначейської служби України

про визнання відповіді протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з задміністративним позовом до Державної казначейської служби України (далі по тексту - ДКСУ, відповідач), в якому просив суд: визнати протиправною відповідь - вих.№5-13/868-12846 від 06.08.2018 року Державної казначейської служби України на заяву ОСОБА_2 від 12.07.2018 року по невиконанню виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду у справі №816/673/17 від 10.10.2017 року і постанови Сумського окружного адміністративного суду по справі №816/673/17 від 07.06.2017 року; зобовязати Державну казначейську службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 12.07.2018 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про визнання відповіді протиправною та зобов'язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України при розгляді заяви ОСОБА_2 від 12.07.2018 року з приводу невиконання виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду у справі № 818/67317.

Зобов'язано Державну казначейську службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 12 липня 2018 року.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що лист Казначейства, зазначений в позовній заяві, оформлений належним чином та підписаний уповноваженою посадовою особою Казначейства. Звертає увагу на те, що Казначейство здійснює виконання рішень судів щодо безспірного списання коштів державного бюджету за черговістю надходження таких рішень, в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Вказав на відсутність встановлення граничних термінів безспірного списання органами Казначейства коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам. Вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином повторну заяву, а відповідь Казначейства, як субєкта владних повноважень, не може бути визнана протиправною. Стверджує, що позовна заява складена з порушенням ст.160 КАС України, а суд першої інстанції вийшов за межі наданих повноважень та позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав клопотання, в якому, зокрема, просив проводити розгляд справи 11.03.2019 року за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що позивач по справі був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернувся до голови ДКС України ОСОБА_3 із заявою від 13.07.2018 року. В ній у звязку з тривалим невиконанням директором юридичного департаменту ДКС України ОСОБА_4 рішення Сумського окружного адміністративного суду №818/673/17 від 10.10.2017 року просив надіслати на його адресу відповідь з указанням причин невиконання рішення суду (а.с.9).

Листом за вих.№5-13/868-12846 від 06.08.2018 ДКС України за підписом директора юридичного департаменту ДКС України ОСОБА_4 була надана відповідь. В ній з посиланням на п.1 п.9 розділу ІV Бюджетного кодексу України та п.п.3,38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 зазначено, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження таких рішень, за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. Перерахування коштів на користь позивача буде здійснено у вересні-жовтні 2018 року (а.с.10).

Не погодившись із такою відповіддю відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в порушення норм Закону України «Про звернення громадян» не було вжито заходів щодо належного розгляду звернення позивача. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність захистити права та інтереси ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду звернення від 13.07.2018 року, поданого в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Судом встановлено, що 13.07.2018 року позивач звернувся до голови ДКС України ОСОБА_3 із заявою, в якій зазначено, що судове рішення про стягнення коштів на його користь не виконує директор юридичного департаменту ДКСУ ОСОБА_4 та ставиться питання про причини несвоєчасного виконання судового рішення (а.с.9).

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначена заява, адресована голові ДКСУ була передана на розгляд іншій посадовій особі без повідомлення про таку передачу заявника.

Таким чином, колегія суддів вказує на порушення в даному випадку вимог ч. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян».

Крім того, відповідь на звернення була підписана посадовою особою, питання правомірності дій якої порушено в самому зверненні, що є порушенням вимог частини 4 статті 7 Закону України "Про звернення громадян» (а.с.10).

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що звернення позивача адресоване не органу - Державній казначейській службі України, а його посадовій особі керівнику, а саме голові ДКС України ОСОБА_3

З огляду на зазначене, а також заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, колегія суддів не може вважати правомірними дії відповідача в частині направлення заяви ОСОБА_2 на розгляд директору юридичного департаменту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернення позивача не було розглянуто у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян".

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Державна казначейської служби України при розгляді заяви ОСОБА_2 від 13.07.2018 з приводу невиконання виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду у справі № 818/67317, допустила протиправну бездіяльність в порушення вимог Конституції та законів України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів перед судом дотримання ним Закону України "Про звернення громадян» при розгляді заяви позивача від 13.07.2018 року.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Частина 1 статті 2 КАС України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, правомірно дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України при розгляді заяви ОСОБА_2 від 13.07.2018 з приводу невиконання виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду у справі № 818/67317.

Крім того, враховуючи те, що відповідачем в порушення норм Закону України «Про звернення громадян» не було вжито заходів щодо належного розгляду звернення позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, правомірно дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, зобов'язавши Державну казначейську службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 13 липня 2018 року.

Колегія суддів спростовує доводи апелянта про те, що судом першої інстанції помилково зазначено про неналежний розгляд заяви ОСОБА_2 від 12.07.2018 року, проте в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 13.07.2018 року, оскільки вказане є підставою для звернення відповідача із відповідною заявою про виправлення описки в рішенні суду, а не для скасування судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року по справі № 1840/3315/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 18.03.2019 року