Справа № 640/19924/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 березня 2019 року м. Київ № 640/19924/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до Приватного виконавця Щигарцева Ігоря В'ячеславовича
про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця Щигарцева Ігоря В'ячеславовича про:

- визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В'ячеславовича від 27.09.2018 року про відкриття виконавчого провадження № 57310966.

- зобов'язання приватного виконавця Щигарцева Ігоря Вячеславовича повернути ОСОБА_1 автомобіль Volkswagen Passat (держ.номер знак НОМЕР_1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2018 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2019 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №640/19924/18 та вказану справу передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

15.03.2019 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва справу прийнято до провадження, відкрито провадження та призначено до за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі п.10 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України.

05.12.2019 року через канцелярію суду позивачем було подано клопотання про забезпечення позову шляхом:

- зупинення виконавчого провадження №57310966 при примусовому виконанні виконавчого напису ПНКМНО Юдіної І.Г. №35 від 06.08.2018 року;

- заборони державному підприємству «Сетам» здійснювати дії, спрямовані на на реалізацію (відчуження) належного позивачу автомобіля Volkswagen Passat (держ.номер знак НОМЕР_1).

Обґрунтовуючи подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на існування реальної небезпеки того, що за відсутності вжиття відповідних заходів в результаті подальших виконавчих дій і запланованої реалізації вилученого у позивача майна ефективний захист прав та інтересів позивача, поновлення порушених відповідачем прав, за захистом яких він звернувся до адміністративного суду, буде істотно ускладнено.

Виходячи з меж заявленого клопотання та обставин, на яких воно ґрунтується, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як вбачається зі змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Однак, у своєму клопотанні позивачем не наведено конкретних обставин, які, на його переконання, могли б свідчити про неможливість поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, без вжиття судом заходів забезпечення позову.

Одночасно, суддя не визнає за достатні посилання позивача на те, що автомобіль перебуває у володінні ДП «Сетам», особи яка забезпечує реалізацію майна в ході примусового виконання та на копію роздруківки сторінки http://setam.net.ua/auction/317333 з веб-сайту ДП «Сетам», оскільки вказані докази не підтверджують здійснення реальних заходів з продажу автомобіля, на яке накладено арешт відповідно до оскаржуваної постанови, станом на час складення даної ухвали.

Також, відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову відповідно до п.2 ч.2 ст.150 КАС України, оскільки до розгляду справи по суті неможливо зробити висновок про протиправність вказаної оскаржуваної постанови суб'єкта владних повноважень, оскільки вирішення вказаного питання на стадії здійснення підготовки справи до судового розгляду фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи викладене та виходячи із змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

За таких обставин, керуючись статтями 150, 151, 153-155, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про відмову у забезпеченні адміністративного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.А. Добрівська