Справа № 288/1293/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 288/1293/17

Головуючий у 1-й інстанції: Зайченко Є.О.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

19 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області, Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірною бездіяльності в частині ненадання інформації, зобов'язання надати інформацію, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

І. СТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду в Попільнянському районі Житомирської області, Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірною бездіяльності в частині ненадання інформації, зобов'язання надати інформацію, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, як потерпілій від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

2. В обґрунтування позовних вимог вказала, що є потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, внаслідок чого стала інвалідом 2 групи за захворюванням пов'язаним з аварією на ЧАЕС.

3. Відповідачами нарахування та виплата Позивачу пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не виплачується, перерахунок пенсії у встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмірі не здійснюється.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

4. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області адміністративний позов ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 08 травня 2017 року залишено без розгляду.

5. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Судом встановлено, що відповідно до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_1 від 21 вересня 2010 року, ОСОБА_2 має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". /а.с.6/.

7. Відповідно до вкладки № 695750 С до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи" категорії 1 серія НОМЕР_1 від 21 вересня 2010 року, ОСОБА_2 є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи. /а.с.6/

8. Згідно виписки із акту огляду МСЕК до довідки серії ЖИА № 115033, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено з 20 червня 2010 року другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС. /а.с.7/.

9. Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2011 року в справі № 2-а-2697/11, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду в Попільнянському районі Житомирський області та зобов'язано Управління Пенсійного фонду в Попільнянському районі Житомирський області провести перерахунок та виплату Позивачу пенсії, як потерпілій від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, внаслідок чого стала інвалідом 2 групи.

10. Відповідно до заяви від 21 червня 2017 року, позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду в Попільнянському районі з заявою про перерахунок пенсії та виплату пенсії, відповідно до Постанови КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /а.с.12-13/.

11. Відповідно до заяви від 15 серпня 2017 року, позивач звернулась до Андрушівського об'єднаного управління пенсійного фонду в Житомирській області з заявою про перерахунок пенсії, відповідно до Постанови КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /а.с.14-15/.

12. В матеріалах справи міститься копія листа Андрушівського об'єднаного управління пенсійного фонду в Житомирській області № 30/С-8 від 25 вересня 2017 року, як відповіді на звернення ОСОБА_2 від 15.08.2017 року (надійшло 12.09.2017 року) стосовно правильності призначення та виплати пенсії, направленого на адресу ОСОБА_2, в якому зазначено, що відповідно до Постанови КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", розмір пенсії для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а саме інвалідів 2 групи з 1 липня 2012 року становить 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, додано розрахунок виплачених сум пенсії Н.М. з 01 січня 2012 року по 01 вересня 2017 року та зазначено, що перерахунок пенсії буде проведено у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

13. Доказів на підтвердження надіслання копії вказаного листа ОСОБА_2 та відомостей щодо його вручення позивачу матеріали справи не містять.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

14. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, здійснюючи позивачу відповідні виплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законодавством України, а також дійшов висновку про надання Андрушівським об'єднаним управлінням пенсійного фонду в Житомирській області відповіді на звернення позивача.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

15. Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

16. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що на час розгляду справи Попільнянським районним судом, спір був предметно підсудний окружному адміністративному суду, однак Попільнянський районний суд Житомирської області не передав справу до адміністративного суду.

17. Вказує на протиправне зменшення відповідачами розміру пенсії; зазначає, що суд не взяв до уваги те, що відповідачі взагалі не визначили розмір відшкодування фактичних збитків та всупереч нормам Постанови КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не провели відповідне перерахування пенсії, як потерпілій від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, внаслідок чого стала інвалідом 2 групи.

18. Апелянт також зазначив, що суд не взяв до уваги те, що на свої звернення до відповідачів від 21.06.2017 року та 15.08.2017 року запитуваної інформації про перерахунок пенсії не отримувала.

19. Доводів про незгоду із судовим рішенням в частині залишення позовних вимог без розгляду апеляційна скарга не містить.

20. Відзиву на апеляційну скаргу від відповідачів не надходило.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

21. Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

22. Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

24. Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

25. Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про необхідність передачі судом першої інстанції даної справи на розгляд до адміністративного суду, зважаючи на наступне.

26. Відповідно до пп. 10 п. 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27. Згідно з ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

28. Отже, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції КАС України.

29. Окрім того, правила розгляду адміністративних справ, провадження у яких відкрито до 15.12.2017 року, законодавець визначив нормами ч. 3 ст.30 КАС України, відповідно до яких справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

30. Згідно з пунктом 12 розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України від 03.10.2017 заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31. Таким чином, позовні заяви та справи, які надійшли та перебувають у провадженні суду, не підлягають передачі до іншого суду у зв'язку із набранням чинності Кодексу адміністративного судочинства України від 03.10.2017 та встановленням нових правил розмежування юрисдикції окружних адміністративних судів і місцевих загальних судів.

32. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що після відкриття провадження у справі №288/1293/17, подальший її розгляд з урахуванням наведених норм повинен здійснюватись у місцевому загальному суді як адміністративному, незважаючи на те, що норми ст. 20 в новій редакції КАС України, визначили підсудність даної категорії справ за окружними адміністративними судами.

33. Щодо доводів апеляційної скарги про неправильність нарахування позивачці пенсії відповідно до вимог Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

34. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ).

35. Статтею 49 Закону № 796-ХІІ, передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

36. Згідно з статтею 50 Закону № 796-ХІІ визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

37. Статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ визначено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 та державної пенсії визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

38. Згідно з статтею 62 Закону № 796-ХІІ, застосування цього Закону проводиться в порядку, визначеному КМ України, рішення якого є обов'язковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їхньої відомчої підпорядкованості та форм власності.

39. Статтею 63 Закону № 796-ХІІ встановлено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

40. Відповідно до статті 67 Закону № 796-ХІІ, конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Тобто, стаття 67 Закону № 796-ХІІ може бути застосована Відповідачем лише у випадку, коли йдеться про підвищення доплат, пенсій та компенсацій з урахуванням визначення розміру державної та додаткової пенсій Позивачу, згідно з положеннями статей 50, 54 вищевказаного Закону.

41. Згідно пункту 3 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема Постановою Кабінету міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Постанова № 1210),затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

42. Виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю з 01 січня 2012 року здійснюється в розмірі, передбаченому Постановою № 1210.

43. Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що у 2015 роках положення, зокрема, статей 50, 54 Закону № 796-XII, застосовуються у порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2015 рік.

44. Законом № 76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року, було внесено зміни до статей 50, 54 Закону № 796-XII.

45. Так, відповідно до статті 50 Закону України № 796-XII в редакції від 28 лютого 2014 року визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Постановою Кабінету міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

46. Згідно зі статтею 54 даного Закону № 796-XII, в редакції від 28 грудня 2014 року, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

47. Зміни до статей 50, 54 Закону України № 796-XII внесено Законом № 76-VІІІ від 28 грудня 2014 року та Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VІІ прийнято 28 грудня 2014 року, зокрема пунктом 9 визначено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

48. В Законі України "Про державний бюджет на 2017 рік", відсутні обмеження застосування Закону України № 796-ХІІ, оскільки з 28 грудня 2014 року діє нова редакція статей 50, 54 Закону України № 796-ХІІ.

49. Рішенням Конституційного суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 від 25 січня 2012 року, підтверджена законність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави.

50. У Рішенні № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в п. 2, 3 ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

51. Таким чином, в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 96, п. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

52. Відтак, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

53. Отже, нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

54. Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини викладеною в рішенні від 03 червня 2014 року у справі "Великода проти України" (заява №43331/12), в якому суд розглянувши скаргу, зокрема, за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат.

55. За наведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Відповідач виплачуючи Позивачу пенсію у порядку та розмірах, встановлених Постановою Кабінету міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень.

56. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 07 червня 2018 року (справа № 695/2321/17) та від 26 червня 2018 року (справа № 629/3333/17).

57. Також колегія суддів не погоджується з твердженнями позивачки про необхідність розрахунку її пенсії за формулою, яка передбачена у п.9 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме:

Кв

П= Зс х Кзс х -----

100%.

58. Як передбачено зазначеним пунктом, за цією формулою пенсії розраховуються пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, розраховуються виключно для осіб З ЧИСЛА УЧАСНИКІВ ЛІКВІДАЦІЇ НАСЛІДКІВ АВАРІЇ на Чорнобильській АЕС і пенсії у зв'язку З ВТРАТОЮ ГОДУВАЛЬНИКА З ЧИСЛА УЧАСНИКІВ ЛІКВІДАЦІЇ НАСЛІДКІВ АВАРІЇ на Чорнобильській АЕС.

59. Матеріали справи свідчать, що позивачка є потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС, тобто вона не є ліквідатором наслідків аварії.

60. У зв'язку із цим вона не отримувала заробітну плату в зоні відчуження, яка є складовою вищезазначеної формули для обрахунку пенсії (як складова формули береться заробітна плата за кожний місяць роботи В ЗОНІ ВІДЧУЖЕННЯ у 1986-1990 роках).

61. Порядок виплати пенсії особам, які не відносяться до числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС визначається пунктами 10-15 Постанови №1210, відповідно до яких призначення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

62. При цьому мінімальний розмір пенсії становить: для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - осіб з інвалідністю II групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.

63. Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - особам з інвалідністю II групи - 227,76 гривні. (норма в редакції Постанови Кабінету Міністрів України№112 від 25.03.2014 року).

64. Як свідчать матеріали справи, позивачці пенсія виплачується з дотриманням зазначених вимог у мінімальних розмірах, що передбачені Постановою №1210. Відтак дії відповідача в цій частині є правомірними.

65. З приводу тверджень позивачки про ненадання відповіді на її звернення, то колегія суддів знаходить їх частково обґрунтованими.

66. Згідно зі ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

67. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" (далі - Закон України "Про звернення громадян") громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

68. Під зверненнями громадян, згідно ст. 3 Закону України "Про звернення громадян", розуміються викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

69. Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (ст.5 Закону 393/96-ВР).

70. Згідно ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

71. Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) (частина 1 статті 15 Закону).

72. Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, на ОДЕРЖАННЯ письмової відповіді про результати розгляду заяви чи скарги.

73. Відповідно до статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

74. Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов'язаний об'єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також не лише повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви, а і забезпечити його право на одержання письмової відповіді.

75. Відповідач зазначає, що на його адресу надходило лише звернення від 15.08.2017 року (надійшло 12.09.2017 року). На це звернення 25.09.2017 року надана відповідь, копія якої міститься в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2, копія цієї відповіді була надана на вимогу суду.

76. Однак відповідачем не надано доказів стосовно направлення та отримання зазначеної відповіді на звернення позивачем.

77. З цих підстав, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання неправомірною бездіяльності відповідачів в частині ненадання інформації на звернення з огляду на відсутність доказів направлення та отримання позивачем відповіді на його звернення.

78. За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

79. Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

80. Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

81. Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду її звернення від 15.08.2017 року (надійшло 12.09.2017 року) та зобов'язання надати позивачу відповідь про результати його розгляду.

82. Щодо звернення позивачки від 21.06.2017 року, то відповідач стверджує, що таке звернення він не отримував. Зазначені доводи не спростовані жодним належним та допустимим доказом.

83. На копії звернення, наданого позивачкою, відсутній відтиск вхідного штампу про його реєстрацію. Незважаючи на те, що позивачкою надано фіскальний чек про направлення певного документа на адресу "УПФУ, Попільня", суд не може вважати зазначений чек беззаперечним доказом, який підтверджує отримання відповідачем її звернення від 21.06.2017 року.

84. З цих підстав суд не має підстав стверджувати про допущену бездіяльність відповідача в частині розгляду цього звернення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

85. Статтею 317 КАС України визначено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

86. Зважаючи на наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду в Попільнянському районі Житомирської області, Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині ненадання інформації та зобов'язання надати інформацію на звернення від 15.08.2017 підлягає скасуванню з прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 19 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попільнянському районі Житомирської області, Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірною бездіяльності в частині ненадання інформації, зобов'язання надати інформацію, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду в Попільнянському районі Житомирської області, Андрушівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині ненадання інформації та зобов'язання надати інформацію на звернення від 15.08.2017 року.

Прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог в цій частині.

Зобов'язати Андрушівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати ОСОБА_2 письмову відповідь відповідь на її звернення від 15.08.217 року та забезпечити її право на одержання цієї письмової відповіді.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 березня 2019 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.