Справа № 750/12538/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2019 року

м. Київ

справа № 750/12538/17

адміністративне провадження № К/9901/48927/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Коваленко Н. В., Кравчука В. М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу № 750/12538/17

за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Бабенка К. А., Кузьменка В. В., Степанюка А. Г.) від 20 березня 2018 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача зарахувати працю з 31 серпня 2000 року по 01 серпня 2001 року до пільгового стажу;

- зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, працю муляром в Чернігівській виробничій дільниці Будівельно-монтажного поїзда № 763 з 31 серпня 2000 року по 01 серпня 2001 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача 640 грн. судового збору.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він набув право на пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 2 у зв'язку з досягненням 55 років та наявності 13 років 2 місяців та 18 днів стажу на роботах зі шкідливими умовами.

3. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено:

- визнано протиправною відмову Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не зарахування праці ОСОБА_2 з 31 серпня 2000 року по 01 серпня 2001 року до пільгового стажу;

- зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, працю муляром в Чернігівській виробничій дільниці Будівельно-монтажного поїзда № 763 з 31 серпня 2000 року по 01 серпня 2001 року;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_2 640 грн. у відшкодування судових витрат.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року задоволено частково апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України; рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року скасовано; ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов залишено без розгляду на підставі ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року залишити в силі.

6. Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

7. Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2019 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

8. Станом на 15 березня 2019 року відзив на касаційну скаргу від відповідача до Верховного Суду не надходив.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Як свідчать матеріали справи, позивач - ОСОБА_2, досягнувши 55 річного віку, на початку 2017 року звернувся до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 розділу ХХVІІ відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

10. Листом від 18 травня 2017 року № 14260/06 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 розділу ХХVІІ відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи по Списку № 2 та необхідного страхового стажу.

11. В обґрунтування вказаної відмови Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зазначило, що період роботи з 15 травня 1988 року по 01 серпня 2001 року, зазначений у довідці від 25 січня 2017 року № 176, виданої Виробничим підрозділом Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління, як пільговий, зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 2 не має законних підстав, оскільки у разі підтвердження первинними документами роботи у спеціалізованій ланці мулярів комплексної бригади пільговий стаж за період роботи з 15 травня 1988 року по 31 серпня 2000 року становив би 12 років 3 місяці 16 днів, що не дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 після досягнення 55 років.

12. Крім того, зазначено про відсутність підстав для прийняття трудової книжки позивача до уваги у зв'язку з тим, що до трудової книжки внесені зміни щодо дати народження позивача підприємством не в період роботи, а тим, яке є на даний час правонаступником.

13. У червні 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, трудової книжки НОМЕР_1, заповненої 18 серпня 1982 року.

14. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2017 року заяву задоволено у повному обсязі, встановлено факт належності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, трудової книжки НОМЕР_1, заповненої 18 серпня 1982 року.

15. Позивач, вважаючи відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 протиправною, звернувся з адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що матеріалами справи підтверджено стаж роботи позивача з шкідливими умовами праці у період з 31 серпня 2000 року по 01 серпня 2001 року та того, що позивач має необхідний стаж для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, є неправомірною.

17. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи адміністративний позов без розгляду, виходив із пропуску позивачем, встановленого КАС України, шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом для захисту свого порушеного права, оскільки предметом адміністративного позову у даній справі є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови зарахувати позивачу до пільгового стажу роботу муляром в Чернігівській виробничій дільниці Будівельно-монтажного поїзда № 763 з 31 серпня 2000 року по 01 серпня 2001 року, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оформленої листом від 18 травня 2017 року № 14260/06. Адміністративний позов подано 08 грудня 2017 року, що підтверджується відбитком штемпелю на конверті, в якому надіслано адміністративний позов, тобто із пропущенням встановленого КАС України строку.

ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- у рішенні Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року не вказано, коли саме позивач отримав лист заступника начальника управління за № 14260/06 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, а відповідачем до апеляційної скарги не додано доказів про отримання позивачем вказаного листа, реєстру відправлень, повідомлення про вручення листа, інші підтверджуючи документи. Звертає увагу, що 18 травня 2017 року Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України лише зареєструвало та направило, як стверджується в апеляційній скарзі, а в рішенні суду апеляційної інстанції взагалі вказано, що лист лише оформлений, на адресу позивача;

- про порушення своїх прав позивач дізнався після 15 червня 2017 року, а тому звертаючись до суду першої інстанції ним не порушено шестимісячного строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, відповідач відповідних доказів пропуску строку не надав;

- апеляційний суд помилково дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України, і до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду;

- апеляційним судом не враховано правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) від 04 грудня 1995 року, в якому Суд зазначив, що ст. 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права;

- судом не взято до уваги відзив на апеляційну скаргу та не враховано його у своїй постанові, що є порушенням норм процесуального права.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить з наступного.

20. Відповідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

21. Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

22. Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде встановлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

23. Колегія суддів зазначає, що вирішальним щодо визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

24. Як свідчать матеріали справи, предметом адміністративного позову у даній справі є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови зарахувати позивачу до пільгового стажу роботу муляром в Чернігівській виробничій дільниці Будівельно-монтажного поїзда № 763 з 31 серпня 2000 року по 01 серпня 2001 року, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оформленої листом від 18 травня 2017 року № 14260/06.

25. Залишаючи адміністративний позов без розгляду, апеляційний суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки відмова Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України оформлена листом від 18 травня 2017 року, проте позивачем адміністративний позов направлено до суду 08 грудня 2017 року, що підтверджується відбитком штемпелю на конверті, в якому надіслано адміністративний позов.

26. Колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду апеляційної інстанції є передчасним, не відповідає фактичним обставинам справи, зроблений без додержання вимог щодо безпосереднього, повного та об'єктивного дослідження обставин, що мають значення для справи.

27. Слід зазначити, що апеляційним судом не надано оцінки доводам позивача, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, не наведено у рішенні мотивів та обставин, за якими він відхилив або не погодився із доводами позивача щодо додержання строку ним звернення до суду з цим позовом.

28. Крім того, судом апеляційної інстанції не з'ясовано, коли саме Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України направило на адресу позивача лист від 18 травня 2017 року № 14260/06, коли зазначений лист отриманий позивачем, з врахуванням строків доставки поштової кореспонденції. Відповідачем не надано, а судом не витребувано та не досліджено докази відправки листа № 14260/06 на адресу позивача, а саме реєстру відправлень поштової кореспонденції, докази вручення та отримання зазначеного листа позивачем.

29. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

30. За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції рішення про залишення адміністративного позову без розгляду прийнято з порушенням норм процесуального права, що відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 353 КАС України є підставою для скасування судового рішення та направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

31. Вимоги касаційної скарги в частині залишення в силі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2018 року Судом не розглядаються, оскільки апеляційним судом рішення суду першої інстанції по суті не переглядалось.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя Н. В. Коваленко

Суддя В. М. Кравчук