Справа № 1840/3228/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 р.Справа № 1840/3228/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Тацій Л.В. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми 40021, повний текст складено 19.10.18 року по справі № 1840/3228/18

за позовом ОСОБА_2

до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернулася до суду з позовною заявою (а.с.26-32) до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - відповідач, Департамент СЗН СМР), в якій просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту СЗН СМР щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_2, прийняте 24 липня 2018 року за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 30 травня 2018 року; 2) визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту СЗН СМР щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_2, прийняте 30 серпня 2018 року за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 30 травня 2018 року; 3) зобов'язати Департамент СЗН СМР призначити ОСОБА_2 щомісячну житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з 01 травня 2018 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що на час звернення із заявою на отримання субсидії, донька позивачки - ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) та онука - ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3, в розумінні п. 8, 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329 (далі - Положення №329), ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», ст.3 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» не є членами домогосподарства або членами сім'ї особи із складу домогосподарства (членом сім'ї позивача), оскільки фактично проживають за іншою адресою: АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1), а тому, відповідач протиправно враховував їх при вирішенні питання призначення субсидії позивачу. Зазначила, що відповідач не зазначив в оскаржуваних рішеннях жодного з випадків, визначених Положенням №329 щодо відмови у призначенні субсидії. Така ж підстава як «кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні» не передбачено п.6 Положення №329. Тому вважає, що відповідач не мав законних підстав для відмови позивачу в наданні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018р. позовну заяву ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 30.08.2018, яким відмовлено у призначенні житлової субсидії ОСОБА_2 за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 30 травня 2018 року. Зобов'язано Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг від 30.05.2018. В задоволенні позовних вимог про призначення щомісячної житлової субсидії відмовити .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанці в частині визнання протиправним і скасування рішення департаменту від 30.08.2018 та зобов'язання департамент повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 30.05.2018 про призначення житлової субсидії підлягає скасуванню, оскільки винесене з порушенням норм закону, без всебічного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Вказує, що після надходження необхідної інформації в тому числі було з'ясовано, що за адресою АДРЕСА_3 мають зареєстроване місце проживання три особи, а саме позивач, її донька та онука, тобто ті особи, яких позивач зазначила у декларації; за період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії позивач отримувала пенсію та дохід від здачі в орендну земельної ділянки, донька позивача отримувала заробітну плату, онука є неповнолітньою дитиною, зять ОСОБА_8 доходів не отримував, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії не сплачував. Вказує, що для визначення права на призначення субсидії, орган соціального захисту населення, яким є і відповідач, має отримати саме відомості про склад зареєстрованих у житлових приміщеннях (будинках) осіб. Інформація щодо підтвердження фактичного місця проживання згідно з вимогами Положення не з'ясовується та не витребується від жодного суб'єкта, а відтак зазначене підтверджує те, що факт фактичного місця проживанні при визначенні права на призначення субсидії не з'ясовується. Згідно з пунктом 13 Положення передбачено, що для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання) відповідні документи. Зазначений пункт Положення вносить ясність у відношенні системного розуміння вимог Положення, а саме зосереджуючи увагу на тому, що фактичне місце проживання, про яке згадується у вищезазначеному пункті 9 Положення стосується випадків визначення складу домогосподарства, коли за призначенням субсидії звертаються орендарі або внутрішньо перемішені особи. Міркування позивача та суду першої інстанції на предмет того, що до членів домогосподарства Положення відносить виключно осіб, які одночасно мають дві ознаки, тобто зареєстроване місце проживання за відповідною адресою та фактичне проживання за цією адресою не узгоджуються з питанням можливості призначення субсидії орендарям та внутрішньо переміщеним особам, у яких де-юре та де-факто відсутня можливість надати підтвердження реєстрації місця проживання за тією адресою, де вони фактично проживають. Крім того, згідно з пунктом 13 Положення передбачено, що для призначення житлової субсидії громадянин надає заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, форма якої також затверджена Мінсоцполітики. Отже, звинувачення позивача на предмет врахування відповідачем інформації про члена її домогосподарства, якою є її донька та онука є більш ніж безпідставними, адже в першу чергу зазначену інформацію вказала сама позивач. Доводи відносно того, що позивач мала на увазі інше, спростовуються заповненою нею особисто декларацією, форма якої виключає достовірність таких посилань. Враховуючи вищевикладене просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 по справі № 1840/3228/18 скасувати. Постановити рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси зазначені в апеляційній скарзі та позовній заяві про що свідчать повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково доведеними, а тому підлягають частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 30.05.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії (а.с.35,73).

До заяви, крім іншого було долучено декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с.36-37,74), у пункті 3 розділу 1 (який іменований, як «Дані про осіб, які входять до складу домогосподарства і їх зареєстроване (для орендарів та внутрішньо переміщених осіб - фактичне) місце проживання у житловому приміщенні/будинку» вказала доньку - ОСОБА_3 та онуку - ОСОБА_4 Також в цьому ж пункті позивач вказала на те, що ОСОБА_3 та онука - ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1, та за останньою адресою субсидією не користуються (а.с.36).

У розділі 2 «Дані про членів сім'ї осіб зі складу домогосподарства, незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання)» позивач вказала чоловіка доньки - ОСОБА_8.(а.с.36).

До заяви, як встановлено в судовому засіданні, також були надані довідка Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду про доходи ОСОБА_2 (а.с.38), довідку про склад сім'ї (а.с.75), довідку про розмір платежів за вивіз ТПВ за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93).

13.07.2018 Департамент СЗН СМР до Комісії було внесено подання №12.07-35/09/07 про розгляд питання щодо призначення/відмову у призначенні житлової субсидії з розрахунку соціальних норм житла та соціальних нормативів житлово-комунального обслуговування на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства і з розрахунку їх доходів ОСОБА_2 (а.с.104).

23.07.2018 на засіданні Комісія прийняла рішення про відмову у призначенні ОСОБА_2 субсидії з травня 2018 року, що підтверджується витягом з протоколу від 23.07.2018 №26 (а.с.43-44, 77).

24.07.2018 Департаментом СЗН СМР було прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_2 житлової субсидії з підстав: дохід менший від мінімальної заробітної плати/не сплачено ЄСВ (а.с.40,78).

Листом від 24.07.2018 № 12.01-28/5297/07 позивача було повідомлено про розгляд її заяви від 30.05.2018 та про прийняте 23.07.2018 рішення на засіданні Комісії по розгляду питань, пов'язаних з отриманням житлових субсидій, призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та по прийняттю рішень про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають прав на пільги, інформації про адресу фактичного місця проживання пільговика (далі - Комісія) (а.с.17,76).

17.08.2018 Департамент СЗН СМР листом №Д-887/12.06-31 додатково, з посиланням на п.п.6,9 Положення №329, повідомив ОСОБА_2 про те, що рішенням комісії від 23.07.2018 їй було відмовлено у призначенні субсидії, оскільки чоловік доньки позивачки не мав доходів та не сплачував внесків сумарно протягом 3-х місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення субсидії. Також зазначено, що Департамент СЗН СМР не є уповноваженим суб'єктом у питанні надання оцінки та перевірки рішень Комісії на предмет їх законності (а.с.18-20).

23.08.2018 представник позивача звернувся до Департаменту СЗН СМР з адвокатським запитом щодо надання рішення Департаменту СЗН СМР та Комісії за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 30.05.2018 про надання житлової субсидії (а.с.106).

Як вбачається з пояснень представника відповідача, у зв'язку з отриманням даного запиту, Департаментом СЗН СМР було перевірено обставини винесення попереднього рішення та було з'ясовано, що заява ОСОБА_2 з відповідними документами помилково була направлена для розгляду на Комісію (оскільки не було підстав, визначених Положенням №329, а саме: відсутність доказів перебування у складних життєвих обставинах, викликаних тривалою хворобою, що підтверджується висновком (довідкою) лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я; доказів того, що на момент призначення житлової субсидії сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед днем звернення за призначенням житлової субсидії або сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед місяцем, в якому житлова субсидія призначається без звернення громадянина, що також підтверджується поясненнями представника відповідача), у зв'язку з цим 29.08.2018 до Комісії було направлено інше подання №12.07-35/42/07 про розгляд питання про скасування рішення комісії від 23.07.2018 №26 в частині відмови в призначенні житлової субсидії та повернення на доопрацювання справи ОСОБА_2 (а.с.105).

30.08.2018 рішенням Комісії (витяг з протоколу від 30.08.2018 №32) скасовано рішення Комісії від 23.07.2018 №26 в частині відмови в призначенні субсидії позивачу з травня 2018 року та прийнято рішення про повернення подання Департаменту СЗН СМР від 13.07.2018 №12.07-35/09/07 відносно ОСОБА_2 для перегляду підстав внесення його в цій частині на розгляд комісії (а.с.45-46,79).

Враховуючи вищезазначене рішення Комісії від 30.08.2018 відповідачем рішенням від 30.08.2018 за №202 (а.с.81) було скасовано своє рішення від 24.07.2018 (а.с.40) та в цей же день - 30.08.2018 прийнято рішення про відмову в поданні документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії від 30.08.2018 (а.с.42), у зв'язку з відсутністю підстав, визначених Положенням №329.

Крім того, 30.08.2018 Департаментом СЗН СМР було прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_2 житлової субсидії з тих же підстав: дохід менший від мінімальної заробітної плати/не сплачено ЄСВ (а.с.41,80). Слід зазначити, що факт розміру доходу меншого від мінімальної заробітної плати та несплата єдиного соціального внеску ОСОБА_8 позивачем не заперечується.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної житлових субсидій на оплату житлово-комунальних послуг, визначається Положенням №329. Даним Положенням також передбачено і підстави за яких житлова субсидія не призначається, (у тому числі на наступний період), а саме: якщо:

1) загальна площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартири і 200 кв. метрів для індивідуального будинку (крім дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей, а також сімей, в яких не менше року проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування);

2) будь-хто із складу домогосподарства або член сім'ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п'яти років (крім мопеда).

3) у складі домогосподарства або у складі сім'ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

- за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії;

- вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

- вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (п.6 Положення №329).

Як встановлено судом, підставою для прийняття оскаржуваного рішення (а.с.80) зазначено «дохід менший від мінімальної заробітної плати/не сплачено єдиного соціального внеску», зокрема щодо ОСОБА_8, що є членом сім'ї особи із складу домогосподарства - чоловіком доньки позивачки - ОСОБА_3 немає підтверджених даних (а.с.80 зворотний бік аркушу).

Вказане є підставою для відмови у призначенні субсидії, передбаченої пп.3 п. 6 Положення №329, однак, в оскаржуваному рішенні, дійсно, на чому наполягає позивач, відповідачем, при відмові у призначенні субсидії, не зазначено конкретного пункту Положення №329.

За твердженням представника відповідача, що не заперечується позивачем, ним отримано інформацію про те, що за адресою: АДРЕСА_3 мають зареєстроване місце проживання три особи, а саме позивач, її донька та онука (а.с.75), тобто ті особи, яких позивач зазначила у декларації; та за період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії ОСОБА_2 отримувала пенсію та дохід від здачі в орендну земельної ділянки, донька позивача отримувала заробітну плату, онука є неповнолітньою дитиною, зять - ОСОБА_8 доходів не отримував, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії не сплачував.

У зв'язку з цим, відповідачем зроблено висновок про наявність підстав, визначених пп.3 п.6 Положення №329 для відмови у призначенні субсидії без направлення документів на розгляд комісії.

Проте з такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки вони суперечать вимогам Положення №329.

Як вже зазначалось вище, підставою для відмови субсидій з підстав, визначених пп.3 п.6 Положення №329 є, якщо у складі домогосподарства або у складі сім'ї члена домогосподарства є особи, які не отримували доходу та не сплачували єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В свою чергу відповідно до п.9 Положення №329 до складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Тобто, за приписами вказаних норм, на переконання суду, не отримання доходу та не сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування може прийматись відповідачем до уваги лише, у випадку, коли це стосується особи, яка зареєстрована та фактично проживає в житловому приміщенні, оскільки саме такі особи включаються до складу домогосподарства за приписами п.9 Положення №329.

В даному ж випадку, донька позивачки та онука - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що зареєстровані за адресою позивачки: АДРЕСА_3, фактично за вказаною адресою не проживають, а мешкають за адресою: АДРЕСА_1. Про вказану обставину позивач зазначала у декларації (а.с.74) та надавала довідку про розмір платежів за вивіз ТПВ за адресою вивіз сміття за іншою адресою: АДРЕСА_1 (а.с.93).

Факт не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у житловому приміщенні позивача не заперечувався і відповідачем.

Відтак, суд визнає, що під час розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення житлової субсидії відповідач повинен був врахувати факт фактичного не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в житловому приміщенні позивача, та не включати останніх до складу домогосподарства, і як наслідок цього, не враховувати доходи ОСОБА_3 під час призначення житлової субсидії позивачеві, а також перевіряти дохід та факт сплати єдиного соціального внеску чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_8

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до п. 7 Положення №329 за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадку, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 цього Положення. Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. У мм. Києві та Севастополі, обласних центрах і містах обласного значення у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім'ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення субсидії, є такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, позитивне рішення комісії про призначення житлової субсидії може бути прийнято лише у разі, коли такі особи:

- перебувають у складних життєвих обставинах, викликаних тривалою хворобою, що підтверджується висновком (довідкою) лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я;

- на момент призначення житлової субсидії сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед днем звернення за призначенням житлової субсидії або сплачують єдиний соціальний внесок у розмірі, не меншому ніж мінімальний, протягом двох місяців підряд перед місяцем, в якому житлова субсидія призначається без звернення громадянина. При цьому особі, яка працює за строковим трудовим договором, житлову субсидію за рішенням комісії може бути призначено лише у разі, коли строк дії строкового трудового договору є більшим, ніж строк, на який призначається житлова субсидія.

Відповідно до п. 9 Положення №329 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення. За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту.

З наведених норм вбачається, що навіть за наявності обставин, визначених п. 6 Положення №329 як підстава для відмови у призначенні житлової субсидії, спеціально створеною комісією може бути прийнято рішення про призначення такої субсидії.

Дійсно, Департаментом СЗН СМР в липні 2018р. було направлено відповідне подання до Комісії, яка не знайшла підстав для призначення такої субсидії ОСОБА_2 (а.с.77) та 24.07.2018 відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні субсидії позивачу. Після цього, 29.08.2018 відповідачем повторно було направлено подання (а.с.105), про розгляд питань, пов'язаних з отриманням житлових субсидій за раніше поданою заявою 30.05.2018 - вже про скасування рішення комісії від 23.07.2018, яким відмовлено у призначенні субсидії ОСОБА_2, - у зв'язку з відсутністю підстав для направлення таких документів на розгляд Комісії. Та 30.08.2018 Департаментом СЗН СМР вдруге було прийнято рішення за тією ж заявою від 30.05.2018, яким відмовлено у призначенні субсидії ОСОБА_2 з тих же підстав.

Разом з тим, відповідно до п. 14 Положення №329 для забезпечення об'єктивного, неупередженого і всебічного розгляду комісією справи по суті відповідач міг запропонувати позивачці подати додаткові документи, які не передбачені цим Положенням, але необхідні для прийняття рішення.

Крім того, згідно п. 14 Положення №329 структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про: призначення житлової субсидії; відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії. У разі прийняття рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє заявнику про прийняте рішення протягом трьох календарних днів з дня його прийняття. При цьому структурний підрозділ з питань соціального захисту населення надсилає таке повідомлення заявнику в паперовому вигляді рекомендованим листом із зазначенням підстав для подання таких документів на розгляд комісії і порядку оскарження відповідного рішення. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може прийняти рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії у разі наявності підстав, визначених цим Положенням.

Тобто, вказаними нормами не передбачено підстав для направлення Департаментом СЗН СМР до Комісії подання про скасування рішення Комісії, яким саме відмовлено у призначенні субсидії. Іншими приписами вказаного Положення №329 також не визначено такого порядку та підстав.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення від 30.08.2018 Департаменту СЗН СМР про відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_2 за результатами розгляду її заяви від 30.05.2018 не відповідає критеріям правомірності ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання на те, що належність доньки позивачки ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_4 до кола членів домогосподарства зазначено самою ОСОБА_2 в декларації, судом не приймається до уваги, оскільки позивачем вказану інформацію було зазначено із застереженням, що такі особи не проживають за адресою: АДРЕСА_3, та вони фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи вищенаведене, доводи Департаменту СЗН СМР щодо правомірності прийняття рішення про відмову в призначенні щомісячну житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з 01.05.2018 є помилковими.

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що у комісія має право примати, як позитивного так і негативного рішення (вчиняти чи не вчиняти певні дії), колегія суддів зазначає наступне.

Комісія, в даному випадку, є державним органом і її дії повинні відповідати цілям її діяльності. Комісія не може діяти виключно на свій розсуд. Під час прийняття відповідних рішень, комісія повинна, в першу чергу захищати законні права та інтереси громадян.

Також колегія суддів зазначає, що наступні зміни п. 9 Положення № 848 не свідчить про неправомірність висновків суду першої інстанції, оскільки він застосував редакцію, яка діяла на момент прийняття спірного рішення і саме цей пункт Положення № 848, на думку колегії суддів, підлягав застосуванню, як спеціальний, для вирішення спірних питань, тому доводи апеляційної скарги, щодо невірного тлумачення судом положень законодавства, є помилковим.

Щодо посилань відповідача на те, що в наступному часі в законодавство, яке застосовується в даних правовідносинах, були внесені зміни, жодним чином не впливає на розгляд справи по суті, оскільки на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, дані норми не діяли.

Посилання відповідача на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2018р. по справі № 0440/6486/18 є не обґрунтованим. Дане судове рішення не є рішенням якє має преюдиційне значення для вирішення справи.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Департамент СЗН СМР призначити ОСОБА_2 щомісячну житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з 01.05.2018, колегія судів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п.14 Положення №329 структурним підрозділом з питань соціального захисту населення приймається рішення про: призначення житлової субсидії; відмову в призначенні житлової субсидії; подання документів на розгляд комісії.

Тобто, за наслідками розгляду заяви позивача Департамент СЗН СМР повинен прийняти одне з таких рішень: призначити субсидію, відмовити у її призначенні або передати питання на розгляд комісії. Відтак, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, відповідні повноваження відповідача щодо призначення субсидії, є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

В свою чергу дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Таке право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, про правомірність рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_2 щомісячну житлову субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з 01.05.2018. та вихід за межі заявлених позовних вимог і зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг від 30.05.2018, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача щодо не правомірності виходу за межі заявлених позовних вимог і зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 є помилковими.

Що стосується клопотання позивача про встановленого судового контролю, колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційна скарга доводів щодо протиправності рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні клопотання про встановленого судового контролю, не містить.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до п.3 ч.6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно п. 2) ч.5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню 2) судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Колегія суддів зазначає, що дана справа відноситься до справ незначної складності в розумінні п.3 ч.6 ст. 12 КАС України, оскільки вона стосується соціальних виплат, тому постанова суду апеляційної інстанції у даній справі набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року по справі № 1840/3228/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 18.03.2019 року