Справа № 340/394/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2019 року справа № 340/394/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1, вуд. Садова,7, с. Онуфріївка, Кіровоградська область,28100

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, вул. Соборна,7а, м. Кропивницький, 25009

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

1)визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Кіровоградській області щодо відмови в зарахуванні йому до стажу роботи на посаді судді, який має право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, часу роботи в органах прокуратури Кіровоградської області (22 роки 6 місяців 11 днів);

2) зобовязати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області зарахувати йому до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці час роботи в органах прокуратури Кіровоградської області (22 роки 6 місяців 11 днів);

3) зобовязати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 07.08.2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при виході у відставку позивач набув право на врахування до стажу, який дає право на вихід у відставку періоду роботи на прокурорських посадах в прокуратурі. Однак, відповідачем в порушення вимог Закону не враховано зазначений стаж для умов призначення та виплати довічного утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, замість чого здійснено призначення довічного утримання у розмірі 80% від заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді. Позивач вважає, що відмовляючи в призначенні довічного утримання судді у відставці у розмірі 90% від заробітної плати, відповідач діяв не в порядку та не у спосіб визначений законодавством, вказане є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає таке рішення відповідача протиправним, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 15.02.2019р. відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначено, що відповідно до ст. 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено вичерпний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, а тому вважає позовні вимоги позивача щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді період роботи в органах прокуратури є безпідставними. У звязку із вказаним, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши доводи заяв по суті сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Указом Президента України №712/2002 від 13.08.2002 року ОСОБА_1 призначений на посаду судді Онуфріївського району Кіровоградської області (а.с.41-54).

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 р. №1515-VIII суддю Онуфріївського районного суду Кіровоградської області Бондаренка Григорія Кузьмича звільнено у звязку із поданням заяви про відставку (а.с. 16-33).

Наказом Онуфріївського районного суду Кіровоградської області №44-к від 15.09.2016 р. суддю Бондаренка Г.К. відраховано зі штату суду у зв'язку із звільненням за його заявою про відставку. (а.с. 34).

У зв'язку із цим, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив призначити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (а.с. 118).

Відповідно до розрахованого стажу ОСОБА_1 у протоколі призначення довічного грошового утримання судді зараховано стаж судді 14 років 22 дні. (а.с. 117, зв.бік).

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, виданого Онуфріївським районним судом Кіровоградської області, загальний стаж роботи позивача станом на 15.09.2016 р. становить 38 років 07 місяців 06 днів. В тому числі: армія 02 роки 06 днів, стаж роботи у прокуратурі 22 років 06 місяців 11 днів, стаж на роботі судді 14 років 22 дні (а.с.38).

20.12.2018 року позивач звернувся до Онуфріївського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Кіровоградській області про усунення порушення його прав.

Листом від 03.01.2019 року за вих. №6/02-15 позивачу повідомлено, що йому з 21.09.2016 року призначено довічне грошове утримання судді у відставці. При цьому зазначено, що абз. 4 п.34 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України №1402-VIII "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цього Закону, зберігають визначення стажу на посаду судді відповідно до законодавства, що діяло на момент їх призначення (обрання). З огляду на викладене, позивачу повідомлено, що стаж роботи на посаді судді обраховано вірно та розмір визначено згідно з законодавством, що діяло на момент призначення даного виду утримання (а.с.35).

23.01.2019 року позивач з аналогічною заявою звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Листом №45/Б-11 від 31.01.2019 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивача про те, що правових підстав для зарахування періоду роботи на посадах в органах прокуратури до стажу роботи на посаді судді, який враховується для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає. В листі відповідач зазначав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене в розмірі 80 % із заробітку 27550,00 грн. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 22040,00грн. Відповідач вказував, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене згідно з нормам чинного законодавства. (а.с. 36).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови здійснити перерахунок грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% заробітку діючого судді, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Пунктом 4 частини шостої ст.126 Конституції України передбачено право судді на звільнення у відставку на підставі заяви про відставку.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким було запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та визначення стажу його роботи на посаді судді та на посадах, робота на яких входить до суддівського стажу, встановлюється нормами Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Статтею 137 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посадах судді, члена Вищої ради правосудді, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

При цьому, пунктом 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Вказана норма закону на даний час є чинною, вона не змінювалась та не скасовувалась.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді у 2002 році діяв Закон України "Про статус суддів" №2862-XII від 15.12.1992 (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 43- Закону №2862-XII, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, та визначено, що частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, згідно яких рівень винагороди судцям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Згідно пункту 54 Рекомендації СМ/Лес (2010)12) від 17.11.2010 «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Суд відмічає, що щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

У постанові від 01.07.2014р. в справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Отже, визначальною величиною для подачі заяви про відставку є наявність стажу роботи на посаді судді не менше 20 років.

Спірні правовідносини щодо визначення стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку, регулюються п.34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" чинного на даний час Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

ОСОБА_1 має стаж на посаді судді 14 років 0 місяців 22дні.

Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, а також указом Президента України №712/2002 від 13.08.2002р. та постановою Верховної Ради України №1515-VIІІ від 08.09.2008р. (а.с.16-33,41-67).

ОСОБА_1 також, має стаж роботи на посадах в органах прокуратури, зокрема:

- з 22.02.1979р. по 29.06.1982р. працював на посаді помічника прокурора Маловисківського району Кіровоградської області

- з 29.06.1982р. по 05.07.1991р. займав посаду прокурора Онуфріївського району Кіровоградської області

- з 05.07.1991р. по 23.05.1996р. займав посаду прокурора Маловисківського району Кіровоградської області

- з 23.05.1996р. по 08.02.2001р. займав посаду прокурора Онуфріївського району Кіровоградської області

- з 08.02.2001р. по 03.09.2001 р. працював на посаді старшого помічника Світловодського міжрайонного прокурора Кіровоградської області (а.с.38).

Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача (а.с.60-67).

Таким чином, стаж роботи позивача в органах прокуратури складає - 22 роки 6 місяців 11 днів.

Відповідно до роз'яснення поняття «прокурор», яке міститься в ст. 56 Закону № 1789-XII (у редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

За приписами ч. 5 ст. 50- 1 "Пенсійне забезпечення працівників прокуратури" Закону № 1789-XII визначено, що до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується: (…) прокурорським працівникам - час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст.56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі; слідча робота в органах прокуратури, внутрішніх справ і Служби безпеки України; робота суддею; частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Так, за приписами Закону, до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст.56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Однак, суд зазначає, що зазначені положення стосуються можливості зарахування періоду роботи на посаді в органах прокуратури до 20-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років прокурорам і слідчим, тоді як щодо ОСОБА_1 вирішується питання про зарахування періодів його роботи в органах прокуратури до стажу, який дає йому право на відставку як судді.

Суд зазначає, що статус позивача як судді у відставці не є тотожним статусу пенсіонера.

Крім того, суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом України відповідачу не надане право визначати, які періоди роботи підлягають зарахуванню до стажу роботи судді у відставці, та, відповідно, стаж роботи судді, який враховується для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною відмови відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд зазначає, що ст. 142 Закону №1402 визначено, що:

« 1. Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

2. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

4. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

5. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України».

Отже, за приписами ч. 4 ст. 142 Закону №1402 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці передбачений лише у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 затверджений Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, зареєстрований Міністерством юстиції України 12.03.2008р. за №200/14891, (далі - Порядок 3-1, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1).

Згідно із п. 1-4 розділу ІІ Порядку 3-1 заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку 3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Пунктом 2 розділу IV Порядку 3-1 встановлено, що для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів.

Судом встановлено, що при зверненні із заявою від 14.11.2018р. позивачем не були додержані приписи п. 2 розділу ІІІ Порядку 3-1, не додано до заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довідку про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що позивача було відраховано зі штату Онуфріївського районного суду Кіровоградської області 15.09.2016 року, тобто до дати набрання чинності Законом №1402.

В період з дати видання указу Президента України від 13.08.2002р. №712/2002 (яким позивача було призначено на посаду судді) до 15.09.2016р. (дати відрахування позивача зі штату Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, у зв'язку із виходом у відставку) діяли наступні Закони України, якими визначався стаж судді, який дає право на відставку:

Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 р. № 2862-XII;

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. № 2453-VI.

Станом на дату відрахування позивача зі штату Онуфріївського районного суду Кіровоградської області (15.09.2016р.) діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 р. № 192-VIII.

Станом на дату розгляду даної справи питання стажу судді визначаються Законом №1402, який набрав чинності після виходу позивача у відставку.

За приписами ст.52 Закону №1402 суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Судом встановлено, що станом на дату звернення до відповідача (23.01.2019р.) позивач не займає штатну суддівську посаду в одному з судів України та не здійснює правосуддя на професійній основі.

Частинами 1, 5 статті 116 Закону №1402 визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до п.25 розділу ХІІ "рикінцеві та перехідні положення"Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За приписами абз. 4 п. 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

З аналізу наведених вище норм та виходячи з приписів ст. 58 Конституції України, суд дійшов висновку, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону №1402. А тому, розрахунок стажу позивача, який дає право виходу у відставку, здійснений на дату відрахування зі штату Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, може бути змінений лише у разі повторного призначення його на посаду судді. При цьому доводи, викладені позивачем у позовній заяві, відповіді на відзив та під час судового засідання, не спростовують викладених вище висновків суду.

З наведених вище підстав, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак, про відсутність правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 241,243-246,250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (Кіровоградська область, с. Онуфріївка, вул. Садова,7) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна,7а) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 14.03.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_2