Справа № 0540/9546/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року справа №0540/9546/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу представника позивача Гуревича Максима Геннадійовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року (повне судове рішення складено 14 січня 2019 року у м. Слов'янську) у справі № 0540/9546/18-а (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_2 до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року представник позивача Гуревич М.Г. звернувся до суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року позовну заяву було повернуто позивачеві на підставі пункту 3 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом безпідставно повернуто позовну заяву, оскільки жодною нормою законодавства не заперечується можливість представлення інтересів адвокатом одночасно в кількох органах. Діючим законодавством не передбачено, що в ордері мають бути перелічені всі назви органів (зокрема назви всіх судів України), якщо вказано на представництво у всіх існуючих судах України судах (до яких і належить Донецький окружний адміністративний суд), що також відповідає укладеному між адвокатом і клієнтом договору про надання правової допомоги, який було додано до позову.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, місцевий суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36 (далі - Положення № 36), ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням та повинен містити обов'язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов'язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

В доданому до позову ордері серії ДН № 014857 від 30.08.2018 у якості органу, де адвокатом надається Позивачу правова допомога, вказано "всі судові органи України", тобто, всупереч вимогам підпункту 15.4 пункту 15 Положення № 36 не зазначено конкретної назви органу, у якому надається правова допомога адвокатом.

Отже, до позовної заяви не додано належних документів, які б підтверджували повноваження адвоката Гуревича М.Г. на представництво у Донецькому окружному адміністративному суді ОСОБА_2, зокрема, повноважень на підписання позову від його імені.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Частиною першою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

За приписами ст. 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Відповідно до пункту 4 Положення № 36 ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням та повинен містити обов'язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пункт 12 зазначеного Положення визначає, що ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Ордер, що видається адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням, обов'язково має містити підпис адвоката, який надає правову допомогу на підставі цього ордера, та підпис керівника адвокатського бюро, адвокатського об'єднання і скріплений печаткою юридичної особи (пункт 13 Положення № 36).

Відповідно до підпунктів 15.3, 15.4 пункту 15 Положення № 36 ордер повинен містити посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу/установи, уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону№ 5076-VI.

Колегія суддів звертає увагу, що виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону № 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 400-1 Кримінального кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана представником ОСОБА_2 - адвокатом Гуревичем Максимом Геннадійовичем, що підтверджується доданим до матеріалів справи ордером на надання правової допомоги від 25 вересня 2018 року серії ДН № 014857, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 30 серпня 2018 року (а.с.44-46).

Отже, що з наявного в матеріалах справи ордера серії ДН № 014857 від 25 вересня 2018 року вбачається зазначення дати договору про надання правової допомоги - 30 серпня 2018 року, судових органів, в яких надається правова допомога - всіх судових органів України, прізвищ та відповідних даних особи, якій надається правова допомога, та адвоката, який її надає.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2019 року у справі № 807/185/18 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 79698634).

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78378934).

Посилання суду першої інстанції на правові висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 9901/939/18, від 08 січня 2019 року у справі № 806/3022/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 9901/960/18 колегія суддів не бере до уваги, оскільки фактичні процесуальні обставини в зазначених справах відрізняються від обставин справи щодо якої здійснюється апеляційний перегляд.

При встановленні наведених фактів судом першої інстанції порушені норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 23, 33, 195, 292, 308, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Гуревича Максима Геннадійовича - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі № 0540/9546/18-а - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Повне судове рішення - 19 березня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін