Справа № 501/1717/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2019 року

м.Київ

справа №501/1717/16-а

адміністративне провадження №К/9901/42271/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стародуба О.П.,

суддів - Берназюка Я.О., Кравчука В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018р. (судді: Скрипченко В.О., Єщенко О.В., Осіпов Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

У липні 2016. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Іллічівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №25 від 18.07.2016р.;

- зобов'язати Іллічівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок пенсії, призначеної позивачу у 2004 році на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991р.) з розрахунку 90% щомісячної заробітної плати, згідно довідки про заробітну плату, виданої прокуратурою Одеської області 06.07.2016р. №91, починаючи з 01.01.2016р.;

- допустити негайне виконання постанови суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що раніше призначена йому пенсія підлягає перерахунку в зв'язку із зміною заробітної плати працівникам прокуратури, у зв'язку з чим вважає відмову відповідача у такому перерахунку протиправною.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 25.07.2016р. позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним рішення Іллічівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №25 від 18.07.2016р.

Зобов'язано Іллічівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок пенсії, призначеної позивачу у 2004 році на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991р.) з розрахунку 90% щомісячної заробітної плати згідно довідки про заробітну плату, виданої прокуратурою Одеської області 06.07.2016р. №91, починаючи з 01.01.2016р.

Допущено негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.

22.08.2016р. відповідач звернувся до Одеського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016р. відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, а апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги та наведення поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції терміном тридцять днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016р. відповідачу відмовлено у відкритті апеляційного провадження в зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

24.01.2017р. відповідач повторно звернувся з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного адміністративного суду на постанову суду першої інстанції та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з тим, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016р. було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017р. касаційну скаргу відповідача задоволено частково.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016р. залишено без змін, а ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017р. скасовано, а справу направлено до Одеського апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017р. клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Відкрито провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018р. скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги, зокрема, посилається на те, що перерахунок призначеної йому пенсії має здійснюватися виходячи із норм законодавства, яке було чинним на момент призначення пенсії, оскільки право на перерахунок пенсії надане йому з моменту її призначення і на підставі діючого на час призначення пенсії законодавства.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач у відзиві просив у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач з 2004 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

06.07.2016р. прокуратурою Одеської області позивачу видана довідка № 91, згідно якої сума заробітної плати з 15.12.2015р. для нарахування пенсії у межах максимальної складає 17101,16 грн. (а.с.8).

14.07.2016р. позивач звернувся із заявою до Іллічівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про перерахунок раніше призначеної йому пенсії на підставі довідки прокуратури Одеської області від 06.07.2016р. № 91.

Рішенням відповідача від 18.07.2016р. № 25 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з посиланням на те, що з 01.06.2015р. раніше призначені пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не перераховуються (а.с.9).

Вважаючи відмову у перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.13, 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що перерахунок призначеної пенсії позивачу має здійснюватися виходячи із норм законодавства, яке було чинним на момент призначення пенсії у 2004 році.

В свою чергу, апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про відмову в позові виходив з того, що підстави для визнання протиправними дій Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та проведення перерахунку та призначенні пенсії позивачу відсутні, оскільки чинним законодавством України скасовано право на проведення перерахунку пенсій прокурорів, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку.

Апеляційний суд виходив з того, що у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. в редакції до 2015 року було встановлено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. №76-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015 р., до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" внесено зміни. Після внесення змін, частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, у зв'язку з чим положення статті 50-1 Закону №1789, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати, втратили чинність.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що на час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії Закон №1789-ХІІ, який передбачав можливість проведення перерахунку призначених пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, втратив чинність згідно з Законом №1697-VII, а визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом №1697-VIІ віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, яким відповідного нормативно-правого акту прийнято не було.

Суд дійшов висновку, що внесені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ при призначені пенсії, проте за умови прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного нормативно-правового акту.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом Міністрів України будь-яких умов для перерахунку не визначено, правових підстав для здійснення такого перерахунку не існувало, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 10.12.2013р. у справі №21-348а13, від 17.12.2013р. у справі №21-445а13 є помилковим, оскільки у вказаних справах вирішувалося питання вибору норми права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, в частині визначення саме розміру пенсії у відсотках, встановленого на момент призначення пенсії, а не питань перерахунку пенсії із застосуванням норм права, які станом на момент звернення позивача за перерахунком пенсії втратили чинність.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися є безпідставними і висновки апеляційного суду не спростовують, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

У справі "Суханов та Ільченко проти України" (рішення від 26.06.2014, п.35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання" якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже скасовано норми законодавства щодо перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача немає "законних сподівань" на збільшення пенсії, які могли б підпадати під дію ст. 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Крім того, посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що відповідачем пропущено строк на апеляційне оскарження також є необґрунтованим, оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідачем подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, викладені у клопотанні доводи щодо поновлення такого строку визнано поважними судом апеляційної інстанції та поновлено строк Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017р.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішення апеляційний суд порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2018р. у даній справі - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук