Справа № 400/3156/18
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 р. № 400/3156/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.06.2016 № 37034-14, від 30.06.2016 № 37369, від 12.06.2016 № 1094-14, від 30.06.2016 № 37368-14,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.06.2016 № 37034-14, від 30.06.2016 № 37369, від 12.06.2016 № 1094-14, від 30.06.2016 № 37368-14.

В обгрунтування позовних вимог позивач заначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необгрунтованими і підлягають скасуванню оскільки, належне йому нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не є об'єктом оподаткування у розумінні ст.266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) і підпадає під ознаки нежитлової нерухомості, визначеної у пункті «ж» підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, а саме - відноситься до будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Належні позивачу об'єкти підпадають під ознаки будівель «Будівлі сільськогосподарського призначення» і не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та заначає, що згідно пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерумості, в тому числі його частка. Разом з тим пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об'єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товваровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є одночасна сукупність наступних умов: використання споруди безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, особа має бути сільськогосподарським товваровиробником. При цьому ПК України визначає, що правовий статус сільськогосподарського товваровиробника виключно як юридичної особи і жодної альтернативи податковим законодавством не передбачено. Оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, то правовою підставою для застосування до позивача податку на нерухоме майно стало рішення Єрмолівської сільської ради від 14.07.2015р., яким встановлено ставку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у влаоності фізичних осіб. Таким чином, відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою суду від 29.12.2018р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.02.2019р. у справі замінено відповідача - Баштанську ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, його правонаступником - Головним управлінням ДФС у Миколаївській області.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в період з 21.05.2007р. по 06.01.2017р. займався підприємницькою діяльністю, основним видом діяльності якого було вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний код КВЕД 01.11).

Відповідачем по справі були прийняті податкові повідомлення-рішення, якими позивачу було визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 рік, на загальну суму 54045,84 грн. Зокрема, на адресу позивача було направлено наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення №37034-14 від 29.06.2016р. на суму 16953,35 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №37369-14 від 30.06.2016р. на суму 11578,31 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №1094-14 від 12.06.2016р. на суму 15101,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №37368-14 від 30.06.2016р. на суму 10412,68 грн.

Позивач сплатив визначені у податкових повідомленнях-рішеннях суми податку на рахунок управління ДКСУ у Баштанському районі Миколаївської області, що підтверджується платіжними дорученнями від 23.08.2016р., 29.08.2016р., 11.08.2016р., 29.08.2016р. (а.с. 13-15).

В оскаржуваних повідомленнях-рішеннях відповідач визначив суму та вказав зобов'язання за платежами як податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі - Податок) врегульовано статтею 266 ПК України, де, зокрема зазначається, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпункт 266.2.2. п.266.2ст. 266 ПК України визначає перелік об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, які не є об'єктом оподаткування. Зокрема, пункт «ж» вказує «будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності».

Підпункт 266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України передбачає, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідне Положення про порядок та сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по Єрмолівській сільській раді було затверджено Рішенням Єрмолівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 27.12.2012 року з наступними змінами та доповненнями.

Крім того, належні позивачу об'єкти підпадають під ознаки будівель «Будівлі сільськогосподарського призначення» і не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За визначенням Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000 (далі - ДКБС) клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси, тощо.

За правилами класифікації будівель, визначеними у вступі до ДКБС, якщо будівля містить приміщення різного призначення, то її «головне призначення повинно бути визначене таким чином: обчислюється відсоткове співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі в складі повної загальної площі та віднести ці приміщення згідно з їх призначенням чи використанням до відповідного класифікаційного угруповання; потім будівля класифікується за методом «зверху - вниз». Будівлю спочатку відносять до розділу (один розряд коду), що охоплює всю чи більшу частку всієї її загальної площі. Далі їх відносять до підрозділу (два розряди коду) - житлові будівлі, нежитлові будівлі за найбільшою питомою вагою площі в цій будівлі. Наступним кроком визначається група (три розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі в межах підрозділу. Нарешті, вибирається належність будівлі до класу (чотири розряди коду) за найбільшою часткою всієї загальної площі у межах групи».

Належні позивачу об'єкти нежитлової нерухомості розташовані за адресою Миколаївська область, Баштанський район, с. Єрмолівка і за даними, що містяться у Свідоцтвах про право власності на нерухоме майно, є нежитловими об'єктами, в тому числі й б'єкт нежитлової нерухомості розташований за адресою АДРЕСА_2. За даними, що містяться у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 06.02.2008р. він є «нежилим об'єктом» загальною площею 1744,7 кв.м.(а.с. 17-21 перша сторінка)

Відповідно до технічного паспорту на зазначений виробничий об'єкт (далі - Техпаспорт), виготовленого Баштанським бюро технічної інвентаризації станом на 31.01.2008 р. (інвентаризаційна справа №163), виробничий об'єкт складається із нежитлових будівель.

Об'єкт нежитлової нерухомості розташований за адресою АДРЕСА_3 відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 01.03.2012р. є «нежитловою будівлею, корівником №1» загальною площею 950,6 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту на зазначений виробничий об'єкт, будівля є «нежилим об'єктом - корівником №1» і до неї, зокрема, входять такі приміщення: літера «А-1» - нежитлова будівля корівника № 1.

Об'єкт нежитлової нерухомості розташований за адресою АДРЕСА_5. відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 20.02.2008р. є «нежилим об'єктом зернотоку» загальною площею 1095,9 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на зазначений виробничий об'єкт, такий виробничий об'єкт є «нежилим об'єктом - зернотоку» і до нього, зокрема, входять такі приміщення: літера «А-1» - будинок механізатора площею 98,0 кв.м.; літера «Б-1» - зерносховище площею 997,9 кв.м. (в тому числі дві вагові із навісами, убиральня, ЗАВ-20, ЗАВ-40, тік, ваги 3,4, замощення та в'їзд до ЗАВ).

Об'єкт нежитлової нерухомості розташований за адресою АДРЕСА_6. відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 від 01.03.2012р. є «нежитловою будівлею, корівником №2» загальною площею 854,9 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту на зазначений виробничий об'єкт, будівля є «нежилим об'єктом - корівником №2» і до неї, зокрема, входять такі приміщення: літера «А-1» - нежитлова будівля корівника №2.

Усі вищезазначені приміщення використовуються у сільськогосподарській діяльності позивача.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки більша частина площ будівель займається приміщеннями, які підпадають під ознаки будівель сільськогосподарського призначення, то і усі будівлі мають бути віднесеними до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» за ДКБС.

Крім того, позивач є сільськогосподарським виробником і використовує належний йому на праві приватної власності об'єкт у своїй господарській діяльності.

Відповідно до абз.2 ч.І ст.1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис», виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

У абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства» сільськогосподарський товаровиробник визначається як фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. Абзац 8 ч.І статті 1 визначає продукцію сільського господарства (сільськогосподарську продукцію) як продукцію, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам 01.11 - 01.42 та 05.00.1 - 05.00.42 Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97».

Позивач у звітний період (2015 рік) в якості фізичної особи - підприємця здійснював підприємницьку діяльність, яка дозволяє його віднести до сільськогосподарських виробників.

Позивач здійснював підприємницьку діяльність у якості фізичної особи - підприємця з 21.05.2007р. по 06.01.2017р., що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 32- зворотня сторінка, а.с.33).

Законність використання позивачем належного йому майна при здійсненні підприємницької діяльності випливає зі змісту ч.1 ст.320 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Чинне законодавство України не містить жодної норми про відокремленість майна фізичної особи - підприємця від майна фізичної особи, більше того Державна фіскальна служба України у своєму листі № 4000/Б/99-99-17-02-02-14 від 28.04.2015р. зазначила: «фізична особа-підприємець не може бути власником нерухомого або рухомого майна, придбання, спорудження, будівництво такого майна та операції з передачі права власності на таке майно фізичною особою-підприємцем можуть здійснюватись виключно як фізичною особою».

ФОП ОСОБА_1 відповідно до коду КВЕД 01.11 був сільськогосподарським виробником і здійснював у звітний період саме сільськогосподарську діяльність.

З цього випливає, що позивач, який у звітний період здійснював підприємницьку діяльність у формі фізичної особи - підприємця з урахуванням норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про сільськогосподарський перепис» є сільськогосподарським виробником, а належний йому на праві приватної власності об'єкт нерухомого майна підпадає під ознаки пункту «ж» пп.266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення необгрунтованими і неправомірними виходячи з того, що належні йому об'єкти нежитлової нерухомості, розташовані у селі Єрмолівка Баштанського району Миколаївської області (вул. Молодіжна, буд.78; вул. Шкільна, буд. 49; вул. Комсомольська, буд. 20; вул. Шкільна, 50) не відноситься до об'єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки даний об'єкт відносяться до будівель сільськогосподарських призначення та використовується у сільськогосподарській діяльності, а отже і підпадає під ознаки пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Суд погоджується з думкою позивача та вважає, що податкові повідомлення -рішення прийняті відповідачем неправомірно, всупереч нормам податкового законодавства.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не зазначено, яким чином наявність податкової інформації стосовно контрагента позивача може вплинути на правомірність формування податкового кредиту та витрат і на реальність угоди.

Враховуючи викладене, позовні вимоги належить задовольнити.

Судові витрати належить повернути позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, 3 код ЄДРПОУ 9394277) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №37034-14 від 29.06.2016р.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №37369-14 від 30.06.2016р.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №1094-14 від 12.06.2016р.

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №37368-14 від 30.06.2016р.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 54045,84грн. (п'ятдесят чотири тисячі сорок п'ять гривні 84 коп.), перераховані ОСОБА_1 до Державного бюджету України за податковими повідомленнями-рішеннями від 29.06.2016 № 37034-14, від 30.06.2016 № 37369, від 12.06.2016 № 1094-14, від 30.06.2016 № 37368-14.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні 00 коп.), сплачений квитанцією від 17.12.2018р.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов