Справа № 200/14818/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

12 березня 2019 р. Справа №200/14818/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області, начальника Головного управління національної поліції в Донецькій області Семенишина Миколи Олександровича, заступника начальника Головного управління національної поліції в Донецькій області - начальника слідчого управління Беседи Сергія Миколайовича, начальника слідчого відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Лукянчук Діани Валеріївни, заступника начальника слідчого відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Продун Олени Сергіївни, начальника Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області Коломієць Олександра Володимировича, начальника слідчого відділу Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області Копачевського Анатолія Анатолійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_8 - довір.

від відповідача 8: Смирнов О.В. - за довір.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Донецькій області, Начальника Головного управління національної поліції в Донецькій області Семенишина Миколи Олександровича, Заступника начальника Головного управління національної поліції в Донецькій області - начальника слідчого управління Беседи Сергія Миколайовича, начальника слідчого відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Лукянчук Діани Валеріївни, Заступника начальника слідчого відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Продун Олени Сергіївни про:

- визнання протиправними дій т.в.о. начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області Продун О.С., які полягають в невиконанні своїх обов'язків при проведенні службової перевірки, порушенні вимог Закону України "Про звернення громадян";

- визнання протиправними дій заступника начальника ГУНП Беседа С.М., які полягають в невиконанні своїх обов'язків при проведенні службової перевірки, порушенні вимог Закону України "Про звернення громадян";

- визнання протиправними дії керівництва Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області в особі начальника Волноваського ВП Коломійця Олександра Володимировича та заступника начальника Волноваського ВП - начальника слідчого відділу Волноваського ВП ГУНП Копачевського Анатолія Анатолійовича, що виразилися у системній відмові вносити до ЄРДР відомості про вчинені кримінальні правопорушення із заяв ОСОБА_1, в порушенні Закону України "Про звернення громадян";

- зобов'язати начальника ГУНП в Донецькій області Семенишина Миколу Олександровича забезпечити виконання розгляду скарг відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян", Інструкції "Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України", затвердженої Наказом МВС від 12.03.2013 року № 230 та вжити дієвих заходів до підлеглих з метою недопущення у подальшому порушень прав громадян, шляхом проведення службової перевірки з участю позивача та його представника, суворого покарання винних осіб у дисциплінарному порядку аж до звільнення з лав Національної поліції;

- стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області моральної шкоди в сумі 100000 грн.;

- стягнення з Головного управління Національної поліції в Донецькій області матеріальної шкоди, завданої протиправними діями на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн., на витрати пов'язані з захистом прав в сумі 8000 грн.;

- зобов'язання Державної казначейської служби України списати у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 120000 грн., з них - 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 20000 грн. - на відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням конституційних прав позивача, передбачених ст. 41 КК Конституції.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач ОСОБА_1, 28.12.2017 року звернувся до ГУНП в Донецькій області зі скаргою на ім'я начальника управління Семенишина М.О. на злочинну бездіяльність посадових осіб Волноваського ВП ГУНП відповідно до вимог ст.ст. 18-20 Закону України «Про звернення громадян» та прохав провести ретельну службову перевірку за фактом злочинної бездіяльності начальника слідчого відділу Волноваського ВП ГУНП Копачевського Анатолія Анатолійовича при ігноруванні вимог ст.214 КПК України в повідомленнях про кримінальні правопорушення вимагання та хуліганство, та в кримінальних провадженнях за фактами викрадення людини та вимагання.

27.01.2018 року позивач отримав відповідь яка на його думку була не по суті звернення та містила хибні дані. Таким чином вважає, що відповідач 1 порушив його права передбачені ст.ст. 18 -20 Закону України «Про звернення громадян».

02.02.2018 року позивач повторно звернувся зі скаргою на ім'я начальника управління Семенишина М.О. та прохав провести раніше не проведену службову перевірку за фактом злочинної бездіяльності начальника слідчого відділу Волноваського ВП ГУНП Копачевського Анатолія Анатолійовича при ігноруванні вимог ст. 214 КК України в повідомленнях про кримінальні правопорушення: вимагання та хуліганство, та в кримінальних провадженнях за фактами викрадення людини та вимагання. Також, враховуючи порушення при розгляді попередньої скарги, прохав провести ретельну службову перевірку за фактом внесення хибних відомостей до офіційного документу та порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» посадовою особами т.в.о. начальника слідчого управління Національної поліції в Донецькій області Продун О.С. та виконавцем Прядкіною, за результатами перевірки прийняти рішення щодо відповідальності зазначених осіб відповідно до КК України або дисциплінарного стягнення в залежності від результатів перевірки.

28.02.2018 року поштою було отримано відповідь, з якої вбачалося, що перевірка не проведена і по суті скарга на думку позивача не була розглянута вдруге.

14.03.2018 року на особистому прийомі у начальника ГУНП Семенишина М.О., позивача запевнили про те, що слідство у кримінальних провадженнях буде активізовано та виправлені вісі порушення. Під час прийому позивачем було подано третю скаргу на дії т.в.о. заступника начальника ГУНП в якій він просив провести раніше двічі не проведену ретельну службову перевірку за фактом злочинної бездіяльності начальника слідчого відділу Волноваського ВП ГУНП Копачевського А.А. при ігноруванні вимог ст. 214 КК України в повідомленнях про кримінальні правопорушення вимагання та хуліганства та в кримінальних провадженнях за фактами викрадення людини та вимагання. Провести ретельну службову перевірку за фактом внесення хибних відомостей до офіційного документу та порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» посадовими особами ГУНП в Донецькій області, за результатами перевірки прийняти рішення щодо відповідальності зазначених осіб відповідно до КК України або дисциплінарного стягнення в залежності від результатів перевірки, відповідності займаній посаді.

05.05.2018 року позивачем було отримано відповідь з якої, як він зазначив, вбачався поверхневий розгляд питань з хибними висновками.

В подальшому позивач ще неодноразово звертався зі скаргами в ГУНП, на які також отримував відповіді не по суті порушених питань.

У зверненнях позивач ставив питання, щодо допущених порушень закону під час розслідування кримінальних проваджень та системних протиправних дій посадових осіб Волноваського ВП ГУНП, якими порушувались вимоги ст. 214 КПК України.

Так, зокрема позивач ставив питання щодо:

- проведення ретельної службової перевірки за фактом порушень вимог ст. 214 КПК України посадовими особами Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області, зокрема слідчим Володарським О.В. та його керівником начальником слідчого відділу Волноваського ВП Копачевським А.А. при внесенні відомостей із моєї заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.12.2017;

- проведення ретельної службової перевірки за фактом протиправного закриття кримінального провадження №0000123 від 23.01.2018 року слідчим Володарським О.В.;

- проведення ретельної службової перевірки за фактом вчинення кримінальних правопорушень з внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів та невиконання рішення суду, що вступило у законну силу, за що передбачена відповідальність статтями 366, 382 КК України;

- проведення ретельної службової перевірки за фактом порушень вимог ст. 214 КПК України посадовими особами Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області, зокрема слідчим Володарським О.В. та його керівником начальником слідчого відділу Волноваського ВП Копачевським А.А. при внесенні відомостей із його заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.12.2017;

- проведення ретельної службової перевірки за фактом протиправного закриття кримінального провадження №0000123 від 23.01.2018 року слідчим Володарським О.В.;

- проведення ретельної службової перевірки за фактом вчинення кримінальних правопорушень з внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів та невиконання рішення суду, що вступило у законну силу, за що передбачена відповідальність статтями 366, 382 КК України.

Позивач зазначає, що на подані скарги він отримав одну відповідь без будь якої конкретизації на жодне прохання жодної відповіді. Таким чином було грубо порушено вимоги ст.ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян».

Вказує на те, що відповідачі заяви позивача не розглянули по суті, та відповідь по суті не надали.

Крім того посилається на те, що йому нанесена моральна шкода. Вказав, що його звернення до керівника ГУНП мали на меті сприяти відновленню законності у Волноваському відділу поліції. Але замість цього він зіткнувся з порушенням законів та його прав вже керівництвом області. Бездіяльність посадових осіб та протиправність дії при розслідуванні його заяв про вчинені злочини а також явне порушення закону при розгляді звернень призводять до безкарності злочинців, що вчиняють злочини понад рік стосовно його родини, додалися вчиненими злочинами вже посадових осіб, в результаті чого були порушені кримінальні провадження за ст.ст. 364, 365, 366 та 382 Кримінального Кодексу України. Весь час йому доводиться бути у напруженому стані та переживати за особисту безпеку та безпеку родини, своїх працівників (котрим теж поступали погрози) а також безпеці підприємства. Йому доводилося звертатися за медичною допомогою після стресу, багато часу було витрачено на юридичну та психологічну допомогу.

Моральну шкоду позивач оцінив в 100000 тисяч гривень.

Також вказав, про те, що йому завдана і матеріальна шкода, яка полягала у витратах часу та на оплату витрат за консультації та складання документів, представництво інтересів тощо, що на цей час складають близько 20 тисяч гривень.

Отже, зі змісті позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач звертався до відповідачів зі скаргами на бездіяльність з проханням проведення службових перевірок за фактами злочинної бездіяльності посадових осіб Волноваського ВП ГУНП та ігнорування ними вимог Кримінального кодексу України при отриманні повідомлень про кримінальні правопорушення та в кримінальних провадженнях за фактами викрадення людини та вимагання.

Таким чином, звернення до суду з цим позовом обумовлене неналежним, на думку позивача, реагуванням посадовими особами відповідачів на його скарги, зокрема не вчиненням співробітниками передбачених КПК процесуальних дій та порушення вимог Закону України «Про звернення громадян».

З підстав викладеного суд зазначає про наступне.

За частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку з порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС).

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, суд виходить з таких міркувань.

Предметом спору в справі, є неналежні, на думку позивача, дії відповідачів щодо розгляду скарг, в яких він ставив питання про порушення посадовими особами вимог кримінального провадження.

Неналежність розгляду скарг позивач убачає в тому, що відповідачі не провели службові розслідування як він того просив. Водночас скарги були розглянуті поверхово та зі спотворенням наведених у них фактів про вчинення кримінальних правопорушень та з порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України, судоустрій, судочинство, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства визначаються виключно законами.

Згідно частини 1 статті 1, частини 1 статті 4 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України).

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, за приписами пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому, згідно частини 1 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Отже, правовідносини, щодо розгляду заяв про вчинення кримінального правопорушення за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними.

Так, Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_12 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Отже, у межах спірних правовідносин позивач і відповідачі діють як учасники кримінального провадження, права і обов'язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді.

Та обставина, що позивач звертався до відповідачів 1, 2, 3, 4 у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», не змінює суті спірних правовідносин, оскільки незалежно від того, якими нормами керувався позивач, звертаючись до відповідачів, це не впливає на його процесуальний статус, а відтак і на те, що їх дії і рішення за результатами розгляду цих скарг можуть бути оскаржені лише за правилами і в порядку, визначеному КПК.

Крім того, відповідно до ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".

Що стосується вимог позивача про відшкодування йому збитків у вигляді матеріальної та моральної шкоди, спричинених діями та бездіяльністю відповідачів, суд відзначає таке.

Оскільки основні вимоги позивача по справі не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, то і вимоги про відшкодування заподіяної такими діями чи бездіяльністю шкоди також не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, а можуть бути предметом судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, судом встановлено, що даний не пов'язаний з діями суб'єктів владних повноважень при здійсненні ними владних управлінських функцій, отже не є публічно-правовим спором, а справа не відноситься до адміністративної юрисдикції та повинна розглядатися за нормами КПК та в порядку цивільного судочинства (щодо вимог які стосуються відшкодування збитків) місцевим загальним судом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 239 Кодексу адміністративного суду України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області, начальника Головного управління національної поліції в Донецькій області Семенишина Миколи Олександровича, заступника начальника Головного управління національної поліції в Донецькій області - начальника слідчого управління Беседи Сергія Миколайовича, начальника слідчого відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Лукянчук Діани Валеріївни, заступника начальника слідчого відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області Продун Олени Сергіївни, начальника Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області Коломієць Олександра Володимировича, начальника слідчого відділу Волноваського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області Копачевського Анатолія Анатолійовича, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди - закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції місцевого загального суду. Вимоги, які стосуються стягнення моральної шкоди, можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, решта позовних вимог в порядку, передбаченому нормами Кримінально-процесуального кодексу.

Роз'яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повний текст ухвали виготовлений 18 березня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.