Справа № 560/3567/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3567/18

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

13 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Войтюка С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року (повне рішення складено 29.11.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року позивач, ОСОБА_4, звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій від 09.08.2018 року за №54 про відмову в призначенні пенсії та зарахуванні періодів роботи з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року та з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року до пільгового стажу за Списком №2;

- зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій зарахувати періоди роботи ОСОБА_4 з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року та з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року до пільгового стажу за Списком №2 та призначити ОСОБА_4 пенсію з моменту звернення, а саме з 24 липня 2018 року.

Хмельницькийо окружний адміністративний суд рішенням від 27 листопада 2019 року позов задовольнив у повному обсязі. Судове рішення мотивоване тим, відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_4 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року та з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року, оскільки його робота у вказані періоди на посаді, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 2, підтверджена записами в трудовій книжці позивача, і хоч ці дані додаткових підтверджень не потребують, вони підтверджені також архівними довідками від 12.10.2017 за №392, від 12.10.2017 за №393, від 10.11.2017 року за № 145.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що спірний пільговий стаж позивача не може бути зарахований період роботи: з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року на Чигиринській монтажній дільниці в Печерському будівельно-монтажному управлінні «Південьенергомонтаж», з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року в Чигиринському будівельно-монтажному управлінні тресту «Південьенергомонтаж», оскільки позивачем не надано довідок уточнюючих пільговий характер роботи. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано вимоги п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637. Вважає рішення суду першої інстанції помилковим та необґрунтованим, оскільки не дотримано приписів підпункту 10.2 пункту 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7.

Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_4 24.07.2018 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Листом від 03.08.2018 року за № 25303/03 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.08.2018 року за №54 відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Також повідомлено позивачу про те, що за періоди роботи з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року на Чигиринській монтажній дільниці в Печерському будівельно-монтажному управлінні "Південьенергомонтаж", з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року на Чигиринському будівельно-монтажному управлінні тресту ЗАТ "Південьенергомонтаж", довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, відсутні.

Рішення про відмову відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах за Списком №2 з підстав викладених в листі від 03.08.2018 року позивач вважає протиправною, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі-Закон №1788-XII), право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) , починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 83 Закону №1788-XII пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Положеннями статті 100 Закону №1788-XII визначено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 2 за умови дотримання вимог п. "б" ст. 13, ст.100 Закону №1788-XII, і ч.1 ст.26 Закон №1058-IV. Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах. Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, відсутність якої передбачає застосування Порядку №637.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до п. 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на державну пенсію за віком на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, посада монтажника по монтажу стальних та залізобетонних конструкцій, на якій працював позивач у спірний період, віднесена до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Отже, наявність уточнюючої довідки для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці в спірні періоди не є необхідною, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як встановлено судом першої інстанції, трудова книжка ОСОБА_4 оформлена належним чином, і без порушень та відповідно до записів, з 13.09.1985 по 31.12.1986 позивач працював монтажником стальних та залізобетонних конструкцій на Чигиринській монтажній дільниці Печерського будівельно-монтажного управління «Південьенергомонтаж»; з 04.01.1987 по 12.12.1990 позивач працював в Чигиринському будівельно-монтажному управлінні тресту «Південьенергомонтаж» монтажником стальних та залізобетонних конструкцій.

Записи в трудовій книжці ніким не оскаржувались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Також, відповідно до архівної довідки від 12.10.2017 за №392, виданою трудовим архівом Чигиринської міської ради зазначено, що в документах архівного фонду Чигиринського будівельно-монтажного управління тресту "Південьенергобуд" с.Вітове Чигиринського району, Черкаської області, ОСОБА_4 значиться прийнятим на роботу монтажником конструкцій 4 розряду з 04.01.1987 року (наказ №1-к від 04.01.1987 року), та звільнений з 12 грудня 1990 року (наказ №389-к від 12 грудня 1990 року).

Відповідно до наказу №1-к від 04 січня 1987 року у відповідності з наказом тресту "Південьенергобуд" №7-к від 04.01.1987 року "Про комплектацію Чигиринського будівельно-монтажного управління трудовими ресурсами", наказано: зарахувати в штат управління з 04.01.1987 року працівників, а саме: ОСОБА_4 монтажником конструкцій 4 розряду.

Архівною довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії, виданою ОСОБА_4 виконавчим комітетом Нетішинської міської ради Хмельницької області №145 від 10.11.2017 підтверджено, що позивач у Хмельницькому будівельно-монтажному управлінні тресту "Південьенергобуд" отримував заробітну плату.

Також, згідно архівної довідки від 12.10.2017 за №393, виданою трудовим архівом Чигиринської міської ради зазначено, що в документах архівного фонду Чигиринського будівельно-монтажного управління тресту "Південьенергобуд" с.Вітове Чигиринського району, Черкаської області, у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1987-1990 роки є дані про заробітну плату ОСОБА_4.

Отже, відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_4 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року та з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року, оскільки його робота у вказані періоди на посаді, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 2, підтверджена записами в трудовій книжці позивача, і хоч ці дані додаткових підтверджень не потребують, вони підтверджені також архівними довідками від 12.10.2017 за №392, від 12.10.2017 за №393, від 10.11.2017 року за № 145.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач в період з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року працював монтажником стальних та залізобетонних конструкцій на Чигиринській монтажній дільниці Печерського будівельно-монтажного управління «Південьенергомонтаж» та з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року монтажником стальних та залізобетонних конструкцій в Чигиринському будівельно-монтажному управлінні тресту «Південьенергомонтаж».

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області безпідставно відмовлено позивачу у зарахуванні до пільгового стажу за Списком 2 період роботи позивача з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року монтажником стальних та залізобетонних конструкцій на Чигиринській монтажній дільниці Печерського будівельно-монтажного управління «Південьенергомонтаж» та з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року монтажником стальних та залізобетонних конструкцій в Чигиринському будівельно-монтажному управлінні тресту «Південьенергомонтаж».

Щодо доводів апеляційної скарги про недотримання судом першої інстанції приписів підпункту 10.2 пункту 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 245 КАС України визначено, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.08.2018 року №54 слід визнати протиправним та скасувати, оскільки наслідки, які породжувало оскаржуване рішення не є таким, що доцільно зберегти. Більш того, скасування відповідного рішення свідчитиме про безпідставність його прийняття.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Отже, суд першої інстанції правомірно визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.08.2018 року №54 та зобов'язав Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_4 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 24 липня 2018 року, зарахувавши періоди роботи з 13.09.1985 року по 31.12.1986 року та з 04.01.1987 року по 12.12.1990 року до пільгового стажу роботи за списком №2, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 березня 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.