Справа № 200/797/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 р. Справа№200/797/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. при секретарі судового засідання Столяренко Я.С. розглянув в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу

за участю:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - Бажан О.О.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ДЦ1945/542/АВ/ГД-ФС від 10.12.2018.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що викладені в оскаржуваній постанові обставини, що стали підставою застосування штрафних санкцій не відповідають дійсним та зауважив на тому, що постанову прийнято із порушенням чинного законодавства, через що вона протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач зазначив, що між ним - фізичною особою-підприємцем та ОСОБА_5 є цивільно-правові відносини, що підтверджується відповідним договором, за умовами якого ОСОБА_5 зобов'язалася виконувати за попередніми заявками позивача обумовлені ним роботи за плату. Позивач зауважив, що укладений договір між позивачем та ОСОБА_5 відповідає вимогам цивільного законодавства, відносини між ним та ОСОБА_5 є цивільно-правовими, а не трудовими, а тому притягнення його до відповідальності за порушення положень Кодексу законів про працю України та застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 265 КЗпП України є протиправним та безпідставним.

За змістом позову 19.11.2018разом із витребуваними вимогою відповідача документами позивачем надавалися документи, що підтверджують наявність цивільно-правових відносин між ним та ОСОБА_5, що свідчить про те, що на час складення акту обставина існування між позивачем та ОСОБА_5 цивільно-правових відносин була відома перевіряючим, проте з невідомих позивачу підстав надані ним документи не були прийняті відповідачем до уваги. Відповідні пояснення ОСОБА_5 щодо виконання нею робіт на підставі укладеного із позивачем цивільно-правового договору додавалися до заперечень на акт інспектування.

Позивач також зауважив на тому, що Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 встановлено винесення припису у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, який може бути оскаржений. Подання скарги на припис згідно пункту 30 Порядку № 295 зупиняє його дію. Скарга на винесений відповідачем припис подана позивачем 03.12.2018 року, будь-якої відповіді на зазначену скаргу позивач не отримував. Враховуючи оскарження позивачем припису у встановлений строк, прийняття постанови про накладення штрафу відповідачем винесено за відсутності на те підстав.

Крім цього, позивач зазначив, що під час розгляду справи про порушення йому було безпідставно відмовлено в заслуханні свідків, що є порушенням пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та занятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 10.07.2013.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні викладеним в позові, зауважила на тому, що надані ОСОБА_5, пояснення під час проведення інспектування та наданий відповідачем диск із фрагментом відеозапису проведеного інспектування є неналежними та недопустимими доказами відсутності між позивачем та ОСОБА_5 цивільно-правових відносин на час проведення інспектування, відомості зазначених доказів спростовуються долученим до матеріалів справи цивільно-правовим договором та актами виконаних робіт до нього. Представник позивача зауважила також на тому, що акт інспектування не містить відмітки про долучення матеріалів, зафіксованих відеотехнікою в ході інспекційного відвідування.

Відповідач проти задоволення вимог заперечував, надав до суду відзив із викладеною в ньому незгодою із позовом. Згідно викладеного у відзиві спірне рішення прийняте у зв'язку з виявленим за наслідками інспекційного відвідування порушення позивачем вимог ст.24 КЗпП України щодо допуску працівників до роботи без укладання трудового договору у письмовій формі та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску та загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала викладене у відзиві, просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2019 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні, судове засідання по справі призначено на 5 лютого 2018 року. Судове засіданні відкладалося на 20 лютого 2019 року, в судовому засіданні оголошувалася перерва до 12 березня 2019 року.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1, здійснює діяльність згідно КВЕД 93.21 Функціювання атракціонів і тематичних парків (основний); код КВЕД 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг.

13.11.2018 наказом Державного управління Держпраці у Донецькій області № 1450 відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавством про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2047 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України» наказано відділу контролю східного напрямку управління з питань праці провести інспекційне відвідування суб'єкта господарювання - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 16.11.2018 тривалістю 2 робочих дні з питань дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин. Того ж дня на підставі зазначеного наказу відповідачем оформлені повідомлення про проведення інспекційного відвідування суб'єкта господарювання № 04.4-13-6/11016-18 та направлення № 943/04.4/15-14-12.

16.11.2018 після вручення позивачу повідомлення про проведення інспекційного відвідування та ознайомлення із направленням на інспекційне відвідування, посадовими особами відповідача розпочато проведення інспекційного відвідування позивача за адресою здійснення господарської діяльності - готель «ЮЖНИЙ», м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 11. Того ж дня інспекторами держпраці отримані пояснення від ОСОБА_1 та ОСОБА_5 стосовно підстав перебування останньої в готелі «ПІВДЕННИЙ».

16.11.2018 відповідачем складено вимогу про надання/поновлення документів № ДУ1945/540/ПД, якою зупинено проведення інспектування на 1 день та зобов'язано позивача в строк до 19.11.2018 надати копії виписки з ЄДРПОУ та паспорту; трудові договори з найманими працівниками за 2017-2018 роки, повідомлення в органи ДФС про призначення працівників на роботу за 2017-2018 роки, табелі обліку робочого часу за 2017-2018 роки. Витребувані вимогою документи разом із цивільно-правовим договором, укладеним між позивачем та ОСОБА_5 та складеними на підставі цього договору актами виконаних робіт надані позивачем 19.11.2018.

19.11.2018 відповідачем складений акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) № ДЦ 1945/542/АВ (арк. справи 18-21). Згідно викладеного в акті в ході інспектування виявлено порушення статті 21, ч. 1 та ч. 3 статті 24 Кодексу законів про працю України через допуск до роботи (стажування) ОСОБА_5 без укладення трудового договору. Акт інспектування підписаний позивачем із запереченнями, заперечення надані до Управління Держпраці у Донецькій області 22.11.2018. В запереченнях на акт інспектування позивач зазначив про виконання ОСОБА_5 роботи покоївки на умовах укладеного цивільно-правового договору від 10.1.12018, копія якого надавалася під час зупинення інспектування. В наданих запереченнях зазначено про укладення 19.11.2018 із ОСОБА_5 трудового договору.

28.11.2018 відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень № ДЦ 1945/542/АВ/П, яким зобов'язано позивача усунути виявлені порушення ч.1 статті 21, ч. 1 та 3 статті 24 Кодексу законів про працю України та Постанови кабінету Міністрів України № 413.

03.12.2018 позивачем оскаржено припис № ДЦ 1945/542/АВ/П від 28.11.2018 до начальника Головного управління Держпраці в Донецькій області. Листом від 05.12.2018 відповідач повідомив позивача про підтвердження позивачем виконання всіх пунктів вимог припису № ДЦ1945/542/АВ/П від 28.11.2018.

10.12.2018 Головним управлінням Держпраці у Донецькій області за наслідком розгляду справи про накладення штрафу прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ1945/542/АВ/ГД-ФС, якою на підставі статті 295 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України «Про занятість населення», ч.3. статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 8 Порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення , затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 липня 1013 № 509 та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України на позивачем накладено штраф в розмірі 111 690,00 грн. Згідно протоколу засідання від 10.12.2018, розгляд справи відбувався з участю позивача.

Правомірність наведеної постанови є предметом розгляду в цій справі.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Згідно частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За приписами статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27Господарського кодексу України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 38 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ядерної та радіаційної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до абзацу першого пункту 7 вказаного Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з абзацами 1 та 3 пункту 1 Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань праці від 07 травня 2015 року № 16, Головне управління Держпраці у Донецькій області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 15 пункту 4 вказаного Положення та підпунктом 15 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340, передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 № 877-V заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, що визначено п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

Згідно з пп. 3, 4 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади; акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувана позивачем постанова прийнята за наслідком виявлення в ході проведеного інспектування порушення позивачем ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: допущення до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботи працівників в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено в акті інспектування 16.11.2018 під час інспектування, посадовими особами держпраці за адресою здійснення господарської діяльності позивачем - готель «ЮЖНИЙ», м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 11, встановлено знаходження за цією адресою ОСОБА_5, яка під час інспектування виконувала роботу покоївки. Факт виконання ОСОБА_5 роботи покоївки під час інспектування - 16.11.2018 не є спірним між сторонами.

Згідно наданих позивачем письмових пояснень від 16.11.2018 він здійснює господарську діяльність у сфері готельного бізнесу, використовує найману працю. На умовах трудового договору з покоївкою в готелі позивача працює ОСОБА_7, ОСОБА_5 проходить навчання з метою подальшого працевлаштування. За змістом пояснень ОСОБА_5 приходила на навчання четвертий раз, тривалістю 2 годин без оплати (арк. справи 93-94). Згідно наданих ОСОБА_5 письмових пояснень від 16.11.2018 вона перебуває на стажування в готелі «Південний», що належить позивачу, в якості покоївки. Стажування 4 день тривалістю по 2 години на день. В наданих поясненнях ОСОБА_8 зазначено, що трудовий договір із позивачем не укладався, оскільки триває стажування, заробітну плату не отримувала.

Отже, за змістом наданих пояснень як позивач так і ОСОБА_5 зазначили про проходження останньою стажування (навчання) перед можливим працевлаштуванням.

19.11.2018 позивачем надано відповідачу договір № 1 від 10.11.2018 із актами виконаних робіт 10.11.2018, 12.11.2018, 14.11.2018 та 16.11.2018 (арк. справи 27-31). За умовами зазначеного договору ОСОБА_5 (виконавець) зобов'язалася за попередніми заявками замовника (позивача) виконувати роботи з прибирання приміщення, розташованого у м. Краматорську, вул. Південна,буд. 11 площею 100 кв.м. Пунктом 1 договору передбачено, що обсяг робіт по кожній заявці становить: прибирання пилу, миття підлоги, прибирання вбиралень, чистка кухонних поверхонь ат посуду. Вартість робіт - 200 грн. Згідно пункту 1.3. договору факт виконання робіт засвідчується складанням акту приймання-передачі, що підписується сторонами в день виконання робіт. Пунктом 3.1. договору до обов'язків замовника віднесено надання виконавцю всі необхідні засоби та матеріали для виконання покладених на виконавця обов'язків.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням представника позивача у якості свідка ОСОБА_9 зазначила, що 16.11.2018 під час проведення інспектування перебувала в готелі «Південний», що належить позивачу та проводила прибирання в готелі власними засобами на виконання прийнятих на себе зобов'язань за цивільно-правовим договором, укладеним із позивачем. Свідок зазначила, що на виконання домовленостей за договором, приходила 4 рази для прибирання, на час судового розгляду справи працює на умовах трудового договору. Свідок зазначила, що письмові пояснення від 16.11.2018 року стосовно перебування в готелі на стажуванні надала через необізнаність різницею між трудовими та цивільно-правовими відносинами, зазначила, про те, що письмові пояснення надавала під диктовку перевіряючих осіб відповідача. Наполягала на тому, що під час проведення інспектування перебувала в цивільно-правових, а не трудових відносинах із позивачем. Крім цього, наданими свідченнями свідок підтвердила проведення інспекторами держпраці відео фіксації інспектування.

Твердження свідка щодо виконання обумовлених договором від 10.11.2018 робіт власними засобами не відповідають умовам пункту 3.1. договору, на виконання якого зазначені роботи виконувалися.

Письмові пояснення аналогічного змісту додавалися до заперечень на акт інспектування (арк. справи 26).

В наданому відповідачем відеозапису на диску наявний фрагмент відеозапису, на якому присутня свідок ОСОБА_5, яка зазначає про проходження стажування в готелі відповідача. Втім, із зазначеного відеозапису неможливо встановити дату і час проведення відеозйомки, осіб, якими вона здійснювалась, технічні засоби, на які вона проводилась, зазначений відеозапис до акту інспектування не залучався, з огляду на що суд вважає зазначений відеозапис неналежним доказом.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Оцінивши надані сторонами докази у всій сукупності за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи зміст наданих позивачем та ОСОБА_5 на письмових пояснень від 16.11.2018, в яких відсутнє посилання на підписання будь-яких документів щодо здійснення ОСОБА_5 прибирання в готелі позивача, суд дійшов висновку про недостовірність наданих позивачем цивільно-правового договору на виконання прибирання, доданих до нього актів виконаних робіт та недоведення позивачем наявності між ним та ОСОБА_5 цивільно-правових відносин в період до 16.11.2018 року.

Отже, враховуючи підтвердження сторонами в ході судового розгляду справи виконання ОСОБА_5 робіт в готелі позивача, та враховуючи визнання судом недостовірним доказом наданий позивачем цивільно-правовий договір та акти до нього недостовірними доказами, суд вважає, що факт вчинення позивачем порушення вимог трудового законодавства шляхом допуску працівника до роботи без укладення трудового договору встановленим та підтвердженим належними і допустимими доказами, а тому Управлінням Держпраці правомірно прийнято постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 111690,00 грн. на підставі статті 265 Кодексу законів про працю України.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Втім, постановою Краматорського міського суду Донецької області від 05.02.2019 по справі 234/19299/18 закрито провадження по справі про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності питання щодо наявності підстав для застосування фінансових санкцій не вирішувалося, з огляду на що постанова про закриття провадження в адміністративній справі не може свідчити про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої статтею 265 КЗпП України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на неможливість прийняття постанови про накладення штрафу до розгляду скарги на припис щодо усунення виявлених в ході інспектування порушень, оскільки положеннями Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 509 прийняття постанови про накладення штрафу не поставлено в залежність від виконання чи невиконання вимог припису. Також судом не приймаються доводи стосовно не заслуховування під час розгляду справи про порушення ОСОБА_5 оскільки зазначені обставини не спростовують допущення позивачем порушення статей 21, 24 Кодексу законів про працю України, що є підставою для застосування штрафних санкцій.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що обставини, які передували прийняттю постанови відповідача встановлені вірно, відповідають фактичним обставинам, що мали місце, а тому постанова про накладення штрафу № ДЦ2945/542/АВ/ГД-ФС від 10.12.2018 є правомірною, підстави для її скасування відсутні. Отже, заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Конституції України, Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2, РНКОПП НОМЕР_1) до Головного управління Держпраці у Донецькій області (адреса: 85302, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Прокофєва буд. 82, ідентифікаційний номер юридичної особи 39790445) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу № ДЦ1945/542/АВ/ГД-ФС від 10.12.2018, - відмовити повністю.

У судовому засіданні проголошено вступну т резолютивну частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18 березня 2019 року.

Суддя Михайлик А.С.