Справа № 808/1009/18(СН/0840/22/18)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2019 року м. Дніпросправа № 808/1009/18(СН/0840/22/18)
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2018р. у справі №808/1009/18 (СН/0840/22/18)
за позовом:ОСОБА_1
до: про: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв'язку звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 26.03.2018р. / а.с.24, 3-5/ .

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.04.2018р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №808/1009/18 та справа призначена до судового розгляду /а.с. 2 /.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.05.2018р. у справі №808/1009/18 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - закрито / а.с. 44-45/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу / а.с. 50-51/ та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018р. у справі №808/1009/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04.05.2018р. у справі №808/1009/18 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи / а.с. 66-67/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.05.2018р. у справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії прийнято до провадження, справі привласнено номер - №808/1009/18 (СН/0840/22/18), і справу призначено до судового розгляду / а.с. 70/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві, на те, що він є пенсіонером органів МВС України та перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, у грудні 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його пенсії у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» , але отримав від відповідача відповідь щодо відмови у перерахунку його пенсії з посиланням на те, що довідка про розмір грошового забезпечення повернута до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області на доопрацювання, а перерахунок та виплату пенсії заплановано після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України, він вважає таку бездіяльність протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства , тому просив суд визнати бездіяльність відповідача щодо не перерахунку та не виплати йому перерахованої пенсії протиправною; зобов'язати відповідача провести перерахунок раніше призначеної йому пенсії за вислугу років без обмеження граничного розміру та провести виплату недоплаченої пенсії починаючи з 01.01.2016, у відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом покладення обов'язку на відповідача подати у десятиденний термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду у цій справі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2018р. у справі №808/1009/18 (СН/0840/22/18) адміністративний позов задоволено частково, визнано бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) щодо не виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії протиправною, зобов'язано ГУ ПФУ в Запорізькій області провести ОСОБА_1 виплату недоплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2016р., у відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900-VIII, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено .

Відповідач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції від 07.11.2018р., подав апеляційну скаргу /а.с. 86-88/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд скасувати рішення суду першої інстанції від 07.11.2018р. та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Адміністративна справа №808/1009/18 (СН/0840/22/18), разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги, надійшли до суду апеляційної інстанції 10.01.2019р. / а.с. 85/

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.11.2018р. у справі №808/1009/18 (СН/0840/22/18) апеляційна скарга ГУ ПФУ в Запорізькій області на рішення суду першої інстанції від 07.11.2018р. у цій справі була залишена без руху відповідно до ч. 3 смт. 298 КАС України та заявнику апеляційної скарги було надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 92/.

У встановлений судом строк заявником апеляційної скарги на виконання вимог вищезазначеної ухвали було надано заяву / а.с. 95-98/ і ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019р. у справі №808/1009/18 (СН/0840/22/18) ГУ ПФУ в Запорізькій області поновлено строк апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2018р. у справі №808/1009/18 (СН/0840/22/18) і відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на це рішення/ а.с. 100/ та ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.02.2019р. апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 05.03.2019р. /а.с. 101/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб було повідомлено учасників справи / а.с. 102-104/.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., з 2013р. перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області як отримувач пенсії за вислугу років, яка призначена відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» / а.с. 5-10/, ГУ МВС України у Запорізькій області було підготовлено та 19.05.2017р. направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2016 року для здійснення перерахунку пенсії / а.с. 16,17/.

Відповідно до наданої суду ксерокопії довідки ГУ МВС України в Запорізькій області № 86/18239 від 20.12.2017р. / а.с. 17/, яка видана ОСОБА_1, розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01 січня 2016 року, за посадою начальник відділення ДАІ Приморського РВ ГУМВС, яку він займав на день звільнення зі служби, становить: посадовий оклад - 2950, 00 грн.; оклад за військове звання - 2200, 00 грн.; 50% надбавки за вислугу років - 2575, 00 грн.; премія 0,47% - 36,31 грн., всього -7761,31 грн.

Позивач у справі 07.12.2017р. звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» / а.с. 11/, відповідач у справі листом № 1683/О-9, 1684-О-9 від 29.12.2017р. повідомив позивача про те, що на виконання пункту 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою КМУ від 13.02.2008 № 45, Головним управлінням 06.04.2017 за вих. № 3050/03 направлено до ліквідаційної комісії ГУ МВС списки осіб для визначення нового грошового забезпечення станом на 01.01.2016 та надання довідок щодо осіб, зазначених у списку, довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2016 двічі надходили до ГУ ПФУ в Запорізькій області та після перевірки вони були повернуті на доопрацювання до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Запорізькій області, оскільки не відповідають вимогам постанов КМУ від 13.02.2008 № 45 та від 11.11.2015 № 988 і наказу МВС України від 06.04.2016 № 260, та додатково зазначено про те, що заплановано проведення перерахунку та виплата перерахованих пенсій колишнім співробітникам органів внутрішніх справ після виділення додаткових коштів з Державного бюджету України / а.с. 13/.

Позивач у справі не погоджуючись із позицією відповідача, яка зазначена у вищезазначеному листі, і вважаючи таку бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні перерахунку його пенсії та не забезпеченні виплати йому пенсії після перерахунку, необґрунтованою та безпідставною, такою що суперечить норма чинного законодавства та порушує його охоронювані законом права та інтереси, звернувся до суду із даним позовом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем надано письмовий відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 / а.с. 29-30/ з якого вбачається, що відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016р. відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» і за результатами перерахунку розмір пенсії позивача збільшився з 4701,77 грн. до 7455,56 грн., та за період з 01.01.2016р. по 31.03.2018р. позивачу донараховано 74352, 33 грн. , при цьому сума донарахованої ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2018р. по 31.03.2018р. в розмірі 8261,37 грн. виплачена пенсіонеру, а сума пенсії за 2016-2017 роки буде виплачена відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018р., зазначені обставини також підтверджуються наданими відповідачем у справі суду розрахунками щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу у справ і / а.с. 32-34/.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ), яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23 грудня 2015 року № 900-VIII (далі - Закон № 900-VIII), яким серед іншого внесено доповнення до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, а саме саттю 63 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Крім цього, Кабінет Міністрів України постановою № 988 від 11.11.2015р. «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988) та постановою № 947 від 18.112015р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268» встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ, і Постанова № 988 набрала чинності 02.12. 2015 р., тому перерахунок пенсії повинен здійснюватися з 01 січня 2016 року.

Сукупність вищенаведених норм законодавства, з урахуванням вимог щодо дії нормативно правових актів в часі, дає можливість зробити висновок про те, що відносини, які виникли між сторонами у справі з приводу здійснення перерахунку пенсії позивача виникли саме з 01.01.2016р., із цієї дати у позивача виникло право на здійснення перерахунку раніше призначеної пенсії, і порядок здійснення такого перерахунку визначено постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008р. «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі - Порядок № 45; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем у справі, який є органом державної виконавчої влади та у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства з 01.01.2016р., що підтверджується належними письмовими доказами / а.с. 33/, що фактично спростовує твердження позивача щодо наявності бездіяльності відповідача в частині не проведення з 01.01.2016р. перерахунку пенсії позивача, але під час розгляду справи відповідачем не було доведено факт виплати позивачу у справі перерахованої пенсії в повному обсязі, з урахуванням виплати перерахованої суми пенсії за попередній період, а колегія суддів вважає, що з урахуванням предмету спору у цій справі, повним відновленням прав особи-пенсіонера органів внутрішніх справ у даному випадку є як нарахування пенсії, так і її виплата в повному обсязі, з урахуванням виплати перерахованої суми пенсії за попередній період. При цьому посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018р. (далі - Постанова КМУ №103 ), як на обґрунтування не здійснення ним виплати позивачу перерахованої пенсії у повному обсязі за попередні періоди, з урахуванням раніше виплачених сум, не може бути прийнята судом до уваги з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 52 Закону №2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсій проводиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Отже вищенаведеною нормою не передбачено можливість сплати пенсії частинами в майбутньому та із застереженнями про наявність фінансування, як це визначає постанова КМУ №103, а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 7 КАС України у даному випадку для вирішення відносин, що виникли між сторонами у справі у цій частині, застосуванню підлягає норма Закону №2262-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а саме ч. 3 ст. 52 цього Закону, при цьому також необхідно враховувати, що постанова КМУ № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на підставі Закону №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988, а фактично лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Правова позиція суду стосовно кола питань, які врегульовано постановою КМУ №103, викладена Верховним Судом в ухвалі від 02.05.2018 р. у справі №818/1076/18.

Постановою КМУ № 103 передбачено виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

- з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми;

але ця постанова прийнята після виникнення спірних відносин та, на думку суду, в частині встановлення строків виплати належної позивачеві пенсії обмежує його права на своєчасну виплату перерахованої пенсії у належному розмірі.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частино. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10), і така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

У п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, зазначено, що засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Тому ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, а відтак у спірних відносинах належним способом захисту прав позивача є зобов'язання органу Пенсійного фонду здійснити виплату перерахованої пенсії.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час її розгляду, а також приймаючи до уваги зазначені норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, та судову практику, яка у даному випад приймаючи до уваги, що ця адміністративна справа є типовою справою і при прийнятті рішення у цій справі необхідно враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 15.02.2018р. за результатами розгляду зразкової справи № 820/6517/17, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача у справі необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу перерахованої пенсії протиправною та зобов'язати відповідача провести виплату позивачу недоплаченої пенсії, починаючи з 01.01.2016р., у відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900-VIII, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», що свідчить про те, що суд першої інстанції зробив правильні висновки та постановив у справі обґрунтоване рішення щодо задоволення цієї частини заявлених позивачем позовних вимог та відмовив позивачу у задоволенні решти позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність.

Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об'єктивно, повно та всебічно з'ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення , тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 07.11.2018р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.11.2018р. у справі №808/1009/18 (СН/0840/22/18)- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано - 05.03.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко