Справа № 826/17078/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року, що прийняте у місті Києві, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» про скасування запису,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.12.2016 № 8000062 державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Республіканський будинок моделей взуття» , зміна статутного складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року позов задоволено: зобов'язано Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.12.2016 № 8000062, державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Республіканський будинок моделей взуття» (), зміна статутного складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників.

ТОВ «Республіканський будинок моделей взуття» в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для зобов'язання відповідача скасувати спірний запис відсутні.

Представник позивача направив до суду пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 13.09.2016 відбулися позачергові загальні збори учасників ТОВ «РБМВ» з наступним порядком денним:

- про обрання голови і секретаря загальних зборів ТОВ «РБМВ»;

- про розгляд заяви ОСОБА_5 про прийняття до складу учасників ТОВ «РБМВ» спадкоємця померлого учасника;

- вирішення питання про виплату частки в майні, що належить спадкоємцю померлого учасника ТОВ «РБМВ»;

- вирішення питання про збільшення чи зменшення статутного капіталу ТОВ «РБМВ»;

- про затвердження нової редакції статуту ТОВ «РБМВ»;

- про обрання керівника ТОВ «РБМВ»;

- про обрання ревізійної комісії ТОВ «РБМВ»;

- про затвердження внутрішніх актів ТОВ «РБМВ»; про визначення уповноваженої особи для підписання статуту ТОВ «РБМВ»;

- про визначення уповноваженої особи для здійснення державної реєстрації нової редакції статуту ТОВ «РБМВ».

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «РБМВ», оформлених відповідним протоколом від 13.09.2016, прийнято рішення, зокрема:

- відмовити у прийнятті ОСОБА_5 до складу учасників Товариства;

- виплатити ОСОБА_5 частку в майні, що належить спадкоємцю померлого учасника Товариства, у розмірі 38 337,50 грн;

- зменшити статутний капітал ТОВ «РБМВ» та розподілити його між іншими учасниками;

- затвердити нову редакцію статуту Товариства.

Державним реєстратором КП «Солом'янка-Сервіс» Ткаченко Т.С. 06.12.2016 здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «РБМВ» № 8000062, а саме: зареєстрована зміна статутного або складеного капіталу, зміна складу або інформації про засновників.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі № 910/21825/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.05.2018, задоволено позов ОСОБА_4: визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «РБМВ», оформлене протоколом позачергових загальних зборів учасників від 13.09.2016.

Листом № 81 від 22.05.2017 ОСОБА_4 звернулась до голови Подільської РДА про виконання рішення Господарського суду м. Києва від 26.12.2016 по справі № 910/2185/16, просила провести реєстраційні дії та скасувати всі зміни, які внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «РБМВ», оформленого протоколом від 13.09.2016.

Листом № 106-3482 від 30.05.2017 за підписом керівника апарату Подільської РДА Окатого О.В. на заяву позивача повідомлено, що надані нею копії рішення Господарського суду м. Києва від 26.12.2016 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 по справі № 910/21825/16 не містять зобов'язання вчинення реєстраційних дій, однак прийняті до відома.

ОСОБА_4 07.06.2017 звернулась зі скаргою № 88 до Міністерства юстиції України на бездіяльність державного реєстратора Окатого О.В.

Листом № 17583-0-33-17/19К від 27.06.2017 Міністерство юстиції України направило скаргу позивачки за належністю до Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

За результатами розгляду скарги Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві прийнято рішення від 12.07.2017 про відмову у розгляді скарги й залишення її без розгляду по суті, а Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві видано наказ № 140/кс від 13.07.2017 «Про відмову у розгляді скарги ОСОБА_4 від 07.06.2017».

Листом № 13087/0/11-17 від 14.07.2017 відповідач повідомив позивачку про те, що керівник апарату Подільської РДА Окатий О.В., відмовляючи ОСОБА_4 у проведенні реєстраційних дій, не здійснював повноважень державного реєстратора, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», у зв'язку із чим дії Окатого О.В. не підлягають оскарженню до Комісії.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що судовими рішеннями у справі № 910/21825/16 встановлено недійсність рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «РБМВ», оформлене протоколом від 13.09.2016, на підставі яких 06.12.2016 здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів товариства. Враховуючи відсутність іншого ефективного способу захисту порушених прав, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, при тому, суд вважав необґрунтованими та невмотивованими вимоги позивача заявлені до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вже існує рішення суду, яке є підставою для скасування спірного запису; судом передчасно скасоване рішення про державну реєстрацію, так як його протиправності встановлено не було; подані позивачем документи не можуть бути підставою для скасування спірного запису; суд не навів оцінку та мотивів відхилення аргументів та доказів відповідача - Подільської районної в м. Києві державної адміністрації.

Надаючи оцінку вказаним доводам та відповідним висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до пунктів 4, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755-IV) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом; суб'єкт державної реєстрації: <…> виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси, акредитовані суб'єкти - у разі державної реєстрації інших юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців <…>.

Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 25 Закону № 755-IV державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи <…>.

За змістом частини п'ятої статті 14 Закону № 755-IV направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Інформаційна взаємодія між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів у випадках, визначених цією статтею, здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з відповідними державними органами (частина перша статті 13 Закону № 755-IV).

Відповідачем не було надано доказів того, що у Єдиному державному реєстрі була відсутня інформація про судові рішення з питань виконання зверталася позивач чи доказів того, що інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі ці рішення не були доставлені йому.

У зв'язку із цим, колегія суддів враховує, що станом на час виникнення спірних правовідносин, порядок інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень затверджено не було, а процедуру проведення державної реєстрації та інші реєстраційних дій згідно Закону № 755-IV до затвердження такого порядку не врегульовано.

У зв'язку із цим, суд вважає за можливе за аналогією закону застосувати положення пункту ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06.10.2016 № 1666-VIII, яким встанволено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов'язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

Таким чином, до запровадження інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень, державна реєстрація на підставі судових рішень, які набрали законної сили та які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, могла проводитися за зверненням заявника та після перевірки державним реєстратором наявності такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З огляду на це, відхиляються доводи скаржника про те, що подані позивачем заява та документи не могли бути підставою для оскаржуваної державної реєстрації.

Відповідно до частини десятої статті 13 Закону № 755-IV державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 25 Закону № 755-IV суб'єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті: 1) звертається до суду за роз'ясненням судового рішення - у разі якщо судове рішення є незрозумілим для суб'єкта державної реєстрації; 2) повідомляє суд або державну виконавчу службу про неможливість виконання рішення із зазначенням підстав - у разі неможливості виконання судового рішення; 3) проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини); 4) формує виписку для її оприлюднення на порталі електронних сервісів - у разі зміни відомостей, що містяться у виписці.

Так, як зазначалося, позивачем було подано до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації заяву з проханням виконати рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі № 910/21825/16, яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017.

Вказані судові рішення станом на час виникнення спірних правовідносин були розміщені та опубліковані у Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається з відомостей цього реєстру.

Таким чином, були наявні правові підстави для внесення до Єдиного державного реєстру змін на підставі вказаних судових рішень шляхом скасування відповідного запису, який вчинений на підставі визнаного судом недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Республіканський будинок моделей взуття».

Не зважаючи на це, звернення позивача належним чином розглянуто не було, а відповідних дій державним реєстратором не вчинено. Відповідь на заяву позивача було надано керівником апарату суб'єкта державної реєстрації - Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, який не має повноважень вирішувати питання, пов'язані із державною реєстрацією згідно Закону № 755-IV.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 755-IV рішення, дії або бездіяльність <…> суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до <…> суду.

Для цілей застосування частини першої статті 2 КАС та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), дискреція адміністративного суду поширюється на вибір найбільш ефективного способу захисту порушених прав позивача від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, встановивши наявність підстав для внесення до Єдиного державного реєстру змін на підставі судового рішення господарського суду, суд першої інстанції прийняв допустиме та цілком ефективне рішення про зобов'язання Подільської районної в м. Києві державної адміністрації як суб'єкта державної реєстрації скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.12.2016 № 8000062, який вчинений на підставі визнаного судом недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Республіканський будинок моделей взуття».

Відхиляються доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого скасування судом запису, який не визнано неправомірним. Колегія суддів наголошує на тому, що судом не скасовувався та не визнавався неправомірним будь-який запис, позаяк спірні правовідносини стосуються інших обставин, за яких відповідач як суб'єкт державної реєстрації мав вжити заходи щодо реалізації судового рішення, яке набрало законної сили шляхом скасування відповідного запису.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі № 910/21825/16 є підставою для внесення змін до реєстру, не спростовують встановлену судом бездіяльність відповідача та не свідчать про безпідставність його зобов'язання вчинити відповідні дії.

Відповідно до частин першої, другої статті 159 КАС при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією не подавалося до суду першої інстанції будь-яких заяв по суті справи, а тому доводи апеляційної скарги про те, що аргументам відповідача не було надано оцінку є необґрунтованими. При цьому, як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Республіканський будинок моделей взуття» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 18.03.2019.