Справа № 1140/2323/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2323/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 1140/2323/18 (суддя І інстанції - Пасічник Ю.П.) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача невиплачену внаслідок незаконного звільнення зі служби заробітну плату в розмірі 98295,64 грн та заподіяну моральну шкоду в розмірі 250 тисяч гривень.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2018 року позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 72628,84 грн та моральну шкоду в розмірі 5 тисяч гривень.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким провадження у справі закрити, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, в зазначив, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди. Стосовно розрахунку середнього заробітку за вимушений прогул апелянтом доводів не заявлено.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі № 389/3079/16-а, яка набрала законної сили 30 березня 2018 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Визнано протиправними та скасовано накази Департаменту патрульної поліції від 10 жовтня 2016 року № 3400 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та від 20 жовтня 2016 року № 269 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції з 20 жовтня 2016 року ОСОБА_1.

Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції з 21 жовтня 2016 року.

Постанову суду в частині поновлення позивача на посаді звернуто до негайного виконання. (а.с. 18-23).

Рішення суду про поновлення на посаді виконано відповідачем 7 грудня 2017 року, що підтверджується записом № 30 в трудовій книжці позивача (а.с. 14).

Оскільки питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом не вирішувалось, позивачем подано до суду цей позов.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з поновленням позивача на посаді відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також відшкодувати заподіяну моральну шкоду, яка за обґрунтуванням суду складає 5 тисяч гривень

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Стосовно юрисдикцій справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

Згідно з пунктом 17 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування;

Позивачем заявлено позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням з посади інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в місті Кропивницькому Департаменту патрульної поліції, що за приписами п. 17 статті 4 КАС України відноситься до публічної служби. Тобто спір стосується проходження та звільнення з публічної служби, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. При цьому заявлення позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу окремо від позову про поновлення на посаді не змінює адміністративну юрисдикцію спору.

Стосовно позову по суті вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За приписами частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Судом першої інстанції правильно розраховано середній заробіток за час вимушеного прогулу за 293 робочі дні, виходячи з середньоденного заробітку 247,88 грн, і стягнуто на користь позивача 72628,84 грн (247,88х293).

Апелянтом жодних заперечень та доводів проти такого розрахунку не заявлено, що свідчить про його згоду із визначеною судом сумою до виплати позивачу.

Стосовно відшкодування заподіяної незаконним звільненням моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем заявлено позов про відшкодування заподіяної незаконним звільненням моральної шкоди, яка ним оцінена у 250 тисяч гривень.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з того, що у зв'язку з незаконним звільненням позивач був позбавлений нормального життя його та сім'ї через фінансову скруту. Разом з тим, судом правильно зазначено, що заявлений розмір моральної шкоди значно перевищує нараховану позивачу за весь період роботи в органах Національної поліції України заробітну плату, а тому є неспівмірним з можливим (прогнозованим) доходом позивача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням принципу розумності, справедливості та достатності дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 тисяч гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 1140/2323/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко