Справа № 761/30227/18
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

15 березня 2019 року № 761/30227/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (надалі відповідач, адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно Кудрявська, будинок 16), в якій позивач просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до призначеної пенсії підвищення, як інваліду ІІ групи на 350 відсотків підвищення до пенсії, виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії, як інваліду ІІ групи на 350 відсотків підвищення до пенсії виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум», за період з 08 квітня 2016 року по день ухвалення рішення у даній справі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії передана на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Окружного адміністративного суду міста Києва головуючою суддею для розгляду адміністративної справи №761/30227/18 визначено суддю Клочкову Н.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

18 лютого 2019 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла належним чином завірена копія пенсійної справи ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем неправомірно не здійснюється перерахунок та підвищення його пенсії, а також виплата недоотриманих коштів, починаючи з 08 квітня 2016 року, як встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва.

Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 18 лютого 2019 року, у встановлений судом строк відзив на адміністративний позов суду не надав, а тому, відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни безстроково, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_2 (Т.1, арк. 14)

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2006 року у справі №2а-3363/06 за позовом ОСОБА_2 та інших (у тому числі ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахування пенсійного забезпечення, задоволені позовні вимоги позивачів, зокрема,

- визнано неправомірними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного підвищення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , як інваліду війни та учаснику бойових дій;

- визнано неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати та виплачувати до призначеної пенсії підвищення, як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» ОСОБА_1 з 17 березня 1999 року, продовження виплати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімального прожиткового мінімуму;

- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат здійснювати підвищення призначеної пенсії, як учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, нараховувати у подальшому, підвищення до пенсії, виходячи із мінімального прожиткового мінімуму, розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум»;

- зобов`язати Київський міський військовий комісаріат здійснювати підвищення призначеної пенсії, як інвалідам війни ІІ групи на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком та перерахувати вищевказане підвищення виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» (Т.1, арк. 4-7).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2009 року у справі №2а-3363/06 за заявою ОСОБА_1 замінено сторону виконавчого провадження по виконанню постанови Фастівського міського районного суду від 25 вересня 2006 року по адміністративній справі №2а-3363/06 по перерахунку та виплаті раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 із Київського міського військового комісаріату на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (Т.1, арк. 8).

Листом від 05 квітня 2016 року №6568/03/Б-526 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що останній з 01 жовтня 2010 року не перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та не отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також, повідомлено про те, що виплату пенсії припинено у зв`язку з призначенням пенсії за іншим законом в районному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві за місцем проживання. При цьому, у листі зазначено, що з 05 липня 2010 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності від травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Відповідно до заяви від 15 липня 2010 року позивачу замість підвищення як учаснику бойових дій було встановлено підвищення до пенсії як інваліду війни 3 групи. Постанову суду виконано управлінням в межах покладених судом зобов`язань, а саме: здійснено доплату пенсії з 17 березня 1999 року по 31 липня 2010 року (дата встановлення підвищення до пенсії як інваліду війни 3 групи). При цьому, у вказаному листі, ОСОБА_1 повідомлено про те, що постановою суду не зобов`язано відповідача нараховувати у подальшому, зі зміною статусу учасника бойових дій на інваліда І, ІІ, ІІІ групи на 400, 350, 200 відсотків підвищення до пенсії виходячи з мінімального прожиткового, розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» (Т.1, арк. 9).

17 жовтня 2017 року постановою Шевченківського районного суду міста Києва у справі №761/35862/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, встановлено протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні нарахування пенсії, як інваліду війни ІІ та ІІІ групи на 350 та 200 відсотків підвищення до пенсії виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум», відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2006 року, а також щодо відмови відповідача у здійсненні ОСОБА_1 відповідних нарахувань та в послідуючому у проведенні виплати, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії, як інваліду війни ІІ та ІІІ групи на 350 та 200 відсотків підвищення до пенсії виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» починаючи з 08 квітня 2016 року. Постанова суду набрала законної сили 10 лютого 2018 року (Т.1, арк.10-11).

01 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про здійснення перерахунку розміру його пенсії з урахуванням підвищення, як інваліду ІІ групи на 350 відсотків підвищення до пенсії виходячи з мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» та просив здійснити виплату недоотриманих коштів, що складають різницю між виплаченою пенсією та пенсією з урахуванням підвищення, як інваліду ІІ групи, за період з 08 квітня 2016 року по день розгляду заяви (Т.1, арк. 12).

Відповіді на вказану заяву позивача від відповідача матеріали справи не містять.

З копії пенсійної справи ОСОБА_1 вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві не проведено перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення, як інваліду ІІ групи на 350 відсотків підвищення до пенсії виходячи з мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» та не здійснено виплату недоотриманих коштів, що складають різницю між виплаченою пенсією та пенсією з урахуванням підвищення, як інваліду ІІ групи, за період з 08 квітня 2016 року по день розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 серпня 2018 року.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою про зобов`язання вчинити дії.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2006 року зобов`язано Київський міський військовий комісаріат перерахувати та виплачувати до призначеної пенсії підвищення, як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та здійснювати підвищення раніше призначеної пенсії за віком та нараховувати в подальшому, зі зміною статусу учасника бойових дій на інваліда І, ІІ, ІІІ групи на 400,350,200 відсотків підвищення до пенсії виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум».

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2009 року змінено сторону виконавчого провадження по виконанню вищезазначеної постанови з Київського міського військового комісаріату на Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

24 січня 2011 року на підставі виконавчого листа №2а-3363/006 року, виданого 30 січня 2009 року, відкрито виконавче провадження, а 20 грудня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення.

Як зазначив позивач, станом на сьогоднішній день, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2006 року не виконується, відповідачем перерахунок підвищення пенсії позивачу, як інваліду ІІ групи, не здійснюється.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року у справі №761/35862/16-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії, як інваліду ІІ та ІІ групи на 350 та 200 відсотків підвищення до пенсії, виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» починаючи з 08 квітня 2016 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

ВИСНОВКИ ЩОДО НАЯВНОСТІ/ВІДСУТНОСТІ ПОРУШЕНЬ

З огляду на викладене, наявні порушення права, свобод та інтересів ОСОБА_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до призначеної пенсії підвищення, як інваліду ІІ групи на 350 відсотків підвищення до пенсії, виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум»;

НОРМИ ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України , основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У відповідності до частин 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни безстроково.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2006 року у справі №2а-3363/06 визнано право ОСОБА_1 на підвищення призначеної пенсії, як інваліду війни ІІ групи на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком та зобов`язано відповідача перерахувати вищевказане підвищення виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум».

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2017 року. яка набрала законної сили 10 лютого 2018 року, у справі №761/35862/16-а визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії, як інваліду війни ІІ та ІІІ групи на 350 та 200 відсотків підвищення до пенсії виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» починаючи з 08 квітня 2016 року

Проте, з копії пенсійної справи ОСОБА_1 не вбачається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві проведено такий перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення, як інваліду ІІ групи на 350 відсотків підвищення до пенсії виходячи з мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» та здійснено виплату недоотриманих коштів, що складають різницю між виплаченою пенсією та пенсією з урахуванням підвищення, як інваліду ІІ групи, за період з 08 квітня 2016 року.

Наведене в сукупності свідчить про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для задоволення позовних ивмог в повному обсязі

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, а матеріалами справи не підтверджено понесення іншими учасниками справи судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розподілу судових витрат між сторонами.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно Кудрявська, 16, ) здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до призначеної пенсії підвищення, як інваліду ІІ групи на 350 відсотків підвищення до пенсії, виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно Кудрявська, 16, )) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату недоплаченої суми підвищення до пенсії, як інваліду ІІ групи на 350 відсотків підвищення до пенсії виходячи із мінімального прожиткового мінімуму розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум», за період з 08 квітня 2016 року по 15 березня 2019 року.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова