Справа № 260/11/19
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2019 рокум. Ужгород№ 260/11/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Данча М.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Жупан А.Ю.,

представник третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Івано-Франківський обласний військовий комісаріат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 14 березня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 19 березня 2019 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФ України в Івано-Франківській області), якою просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не включення до розрахунку пенсії ОСОБА_1 виплат за таємність (допуск до державної таємниці), виконання особливо важливих завдань та набавки за вислугу років і премії; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати з урахуванням всіх відповідних сум грошового забезпечення і виплатити йому з 01 січня 2018 року пенсію з розрахунку 86 відсотки від 35567,11 грн., що складає 30587,70 грн., а також 485,60 грн. надбавки, а всього 31073,30 грн. безстроково, без обмеження максимального розміру; 3) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області дорахувати і сплатити недоплату пенсії за січень-грудень 2018 року у сумі 240134, 16 грн.

Ухвалою від 04 лютого 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером Міністерства оборони України та йому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" призначено пенсію за вислугу років у розмірі 86 % грошового забезпечення. В період березня-квітня 2018 позивачу пенсія перерахована з урахуванням не 86 % грошового забезпечення, а лише 70 % від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Позивач вважає, що для обчислення його пенсії має враховуватися не лише оклад за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, а й грошове забезпечення, яке враховувалося при перерахунку пенсії до 01 січня 2018 року, а саме: таємність (допуск до державної таємниці), виконання особливо важливих завдань та надбавка за вислугу років і премія. Відтак, вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення до розрахунку пенсії вказаних виплат та просить зобов`язати відповідача перерахувати пенсію з урахуванням всіх відповідних сум грошового забезпечення з розрахунку 86 % грошового забезпечення.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви та відповіді на відзив.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, виданої Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року. На час проведення перерахунку пенсії позивачу, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 13 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Відтак, позивачу проведено перерахунок за вислугу років в розмірі 70 % грошового забезпечення, визначеного відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на правомірність здійсненого перерахунку. У зв`язку з чим просив суд відмовити в його задоволенні з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначив, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Представник третьої особи надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у зв`язку із введенням в дію Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка впорядкувала види грошового забезпечення військовослужбовців, позивач не має права на додаткові надбавки до пенсійного забезпечення, які не передбачені зазначеною постановою та які були нею скасовані.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років з 13 червня 1997 року в розмірі 85 відсотків сум грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком про призначення пенсії.

В подальшому, позивачу здійснено перерахунок пенсії у розмірі 86 % грошового забезпечення.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» ГУ ПФУ у Івано-Франківській області проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018 року у розмірі 70 % грошового забезпечення на підставі довідки Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 05 березня 2018 року, а згодом на підставі довідки від 20 квітня 2018 року.

09 серпня 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про здійснення повторного перерахунку пенсії, в якій зокрема просив перерахувати йому пенсію у відповідності до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із розрахунку 86 % відповідних сум грошового забезпечення і виплачувати пенсію у повному обсязі.

Листом від 23 серпня 2018 року № ПУ-55 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача, що перерахунок пенсій здійснювався за чинною редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсію позивача перераховано з нового грошового забезпечення у розмірі 70 % (максимальний).

22 лютого 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ і Івано-Франківській області із заявою, в якій зокрема просив провести перерахунок пенсії у відповідності до ст. 13 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із розрахунку 85 % відповідних сум грошового забезпечення і виплачувати її в повному обсязі.

Листом від 29 листопада 2018 року № ПУ-65 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача, що перерахунок пенсій здійснювався за чинною редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсію позивача перераховано з нового грошового забезпечення у розмірі 70 % (максимальний).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм і порядок здійснення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262 встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Порядок № 45).

Відповідно до п. 1 Порядку № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку № 45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідно до п. 3 Порядку № 45 на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Таким чином, перерахунок вказаних пенсій здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду України на підставі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, виданих відповідними державними органами, оскільки розрахунок вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців чи окремих його складових для обчислення/перерахунку пенсії до компетенції органів Пенсійного фонду не належить.

Так, як вбачається з матеріалів справи відповідачу Івано-Франківським військовим комісаріатом надано довідку від 05 березня 2018 року № ХД15467 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, відповідно до якої розмір посадового окладу позивача становить 9590,00 грн.; окладу за військовим званням (полковник) 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %).

20 квітня 2018 року Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом надано відповідачу довідку № ХД15467, відповідно до якої розмір посадового окладу позивача 9730,00 грн.; оклад за військовим званням (полковник) 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50 %).

В позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Івано-Франківський області щодо не включення до розрахунку пенсії виплат за таємність (допуск до державної таємниці), виконання особливо важливих завдань та надбавки за вислугу років і премії.

Однак, суд зазначає, що вказані довідки, на підставі яких здійснено перерахунок пенсії позивачу не містять даних про додаткові види грошового забезпечення.

В той же час, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не наділений повноваженнями щодо визначення складових грошового забезпечення осіб, пенсія, яким призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, перерахунок пенсії позивачу проведений на підставі довідок Івано-Франківського військового комісаріату від 05 березня 2018 року та 20 квітня 2018 року.

Таким чином, суд приходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення до розрахунку пенсії позивача виплат на таємність (допуск до державної таємниці), виконання особливо важливих завдань та надбавки за вислугу років і премії.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вже встановлено судом, позивачу з 01 січня 2018 року проведено перерахунок пенсії у розмірі 70 % грошового забезпечення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Як вже зазначалося судом, позивач отримував до перерахунку пенсію у розмірі 86 % грошового забезпечення.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Таким чином, з 01.10.2011 року положення частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90 % відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

В подальшому, відповідно до Закону України від 27.03.2014 за №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України", який набрав чинності 01.04.2014 було внесено зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, де число " 80" замінили на число " 70" (максимальний розмір пенсії), що, на думку відповідача, передбачає необхідність проведення перерахунку пенсії позивача в розмірі 70% від грошового забезпечення.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та враховуючи положення процитованих норм у їх сукупності, суд доходить висновку, що це стосуються питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Адже до останнього застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави встановлені саме щодо перерахунку пенсії.

Всупереч наведеного, при здійснені перерахунку пенсії позивачу на підставі Постанови №103 КМУ, управління пенсійного фонду застосувало норми, які регулюють питання саме призначення пенсії, що є безпідставним.

Так, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Вказана позиція щодо застосування норм права до спірних правовідносин, міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-420а13.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами та встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Відтак, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.04.2018 року справа № 686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що позовні вимоги викладені таким чином, що не дають змогу захистити правові інтереси позивача в повній мірі, суд вважає, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 86% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 86 % відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В той же час, стосовно визначених позивачем у позовній заяві сум пенсійних виплат, що підлягають нарахуванню на його користь, суд зазначає, що відповідні повноваження щодо нарахування та виплати пенсійних сум є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцію пенсійного органу.

Разом з цим слід зазначити, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Щодо посилань представника відповідача на пропущення шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Оскільки судом встановлено, що зменшення розміру пенсії позивачу під час її перерахунку з 86 % від відповідних сум грошового забезпечення на 70% є протиправним, то відповідно до спірних правовідносин має застосовується друга умова - виплата пенсії за минулий час без обмеження строку.

За правилами встановленими ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд приходить висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо не включення до розрахунку пенсії виплат за таємність (допуск до державної таємниці), виконання особливо важливих завдань, надбавки за вислугу років, премії та перерахування пенсії з урахуванням відповідних сум грошового забезпечення. В той же час, з метою ефективного захисту прав позивача та у відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України необхідно визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 86% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу із розрахунку 86 % відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум, у зв`язку з цим позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною 2статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Враховуючи вищенаведене, з метою захисту прав позивача та належного виконання судового рішення, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати звіт про виконання рішення суду у 30 денний строк з дня набрання ним законної сили.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул. вул. Січових Стрільців, буд. 15, ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача Івано-Франківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 під час її перерахунку з 86% від відповідних сум грошового забезпечення на 70%.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із розрахунку 86 % відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати звіт про виконання рішення суду у 30 денний строк з дня набрання ним законної сили.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька