Справа № 448/241/18
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2019-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/241/18
Провадження № 2-а/448/35/19
РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2019 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 - не з'явився,

представник позивача Соколов О.В.,

представник відповідача Львівської митниці ДФС - не з'явився,

третя особа в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України Македон П.М. - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа - в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України Македон П.М., про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 27.02.2018року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, покликаючись на те, що 09.01.2018р. під час проходження митного контролю на митному пості «Мостиська» Львівської митниці ДФС, державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Павловою Н.М. відносно нього складено протокол про порушення митних правил №0122/20900/18, де вказано, що згідно інформації АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України він 17.10.2015 року о 00:38:21 год. ввіз на митну територію України через м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов НОМЕР_6, у відповідності до норм ч.1 ст.381 Митного кодексу України (у митному режимі «транзит»), на строк 10 діб (у разі переміщення у зоні діяльності однієї митниці - 5 діб) та не вивіз такий за межі митної території України у строк, встановлений ст.95 МК України, чим вчинив порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Вказує, що з викладеними обставинами він не згідний з таких міркувань. Стверджує, що дійсно 17.10.2015року він повертався з Республіки Польща до України через пункти-пропуску «Медика - Шегині» автомобілем марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_5 однак в якості пасажира, а не водія. Даним автомобілем керував ОСОБА_7. В ньому також слідував в якості пасажира ОСОБА_8. При проходженні в пункті пропуску «Шегині» спочатку паспортного, а після цього митного контролю він (позивач) на прохання ОСОБА_7 надав йому свій закордонний паспорт. Коли вони стояли автомобілем біля павільйону митника, останній не запитував його чи дійсно він є співвласником вищевказаного транспортного засобу, оскільки на той час йому виповнилося лише сімнадцять років. Вважає, що за таких обставин інспектор митниці повинен був би з'ясувати чи дійсно він отримав згоду від батьків на придбання чи перевезення транспортного засобу через митний кордон, однак цього зроблено не було. Також йому невідомо чи його вписали як співвласника на даний автомобіль чи на нього була виготовлена довіреність на право керування даним транспортним засобом (посвідчення водія він не отримував) чи перевезення даного автомобіля.

Зазначає, що на час вчинення ним адміністративного правопорушення йому виповнилося лише 17 років, жодної згоди (яка має бути належним чином завірена) на перевезення чи купівлю транспортного засобу батьки йому не надавали. Вважає, що дані дії відносно нього є незаконними, а правочини нікчемними. Цих обставин посадова особа митного органу не з'ясовувала і не намагалася з'ясувати як нібито при переміщенні ним вищевказаного транспортного засобу, так і при складанні відносно нього протоколу про ПМП (порушення митних правил) і винесенні постанови. Про ці обставини він повідомляв як при складанні відносно нього протоколу про ПМП, так і при винесенні щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Він був присутній на розгляді справи про порушення митних правил, надавав посадовій особі свої письмові пояснення, однак такі від нього не були узяті, як і не були допущені до розгляду справи його батьки, як законні представники.

Вважає що посадові особи митного органу не дотрималися принципів здійснення державної митної справи, передбачені п.3,7,9 ст. 8 МК України, а саме: законності та презумпції невинуватості; додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; гласності та прозорості, а також вимог, передбачених ч.4 ст.92 МК України, де зазначається, що особа, яка переміщує транспортний засіб у митному режимі «транзит», повинна подати митному органу митну декларацію, товарно-транспортний документ та дозвільні документи на переміщення транспортного засобу, що видаються відповідними уповноваженими органами (таких документів у нього ніхто не вимагав, він їх посадовим особам митного органу не подавав, бо таких у нього не було взагалі, оскільки транспортний засіб через митний кордон України він не переміщував).

Крім того покликається на те, що при складанні 09.01.2018р. протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього і винесенні 13.02.2018р. постанови у справі про порушення митних правил, за ч.3 ст.470 МК України, посадова особа митного органу не врахувала обставин передбачених ст.489 МК України, а саме, що строки накладення адміністративного стягнення уже закінчились.

Так, з оскаржуваної постанови слідує, що відповідальність за вчинене правопорушення настала за перевищення терміну «транзитного перевезення» транспортного засобу більш ніж на 10 діб, і що диспозиція ч.3 ст.470 МК України дає підстави стверджувати, що правопорушення, пов'язане з перевищенням встановленого ст.95 МК України строку доставки товарів (транспортних засобів) вважається вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого ст.95 МК України. А у його випадку правопорушення було вчинене 17.10.2015 року і таке не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати.

Також зазначає, що державним інспектором ВМО №4 м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС Павловою Н.М. дане порушення виявлено шляхом проведення перевірки баз даних (автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» та єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Держмитслужби України). Отже, митний орган міг і був зобов'язаний виявити дане порушення своєчасно, тим більше, що він (позивач) неодноразово перетинав державний кордон України після 17.10.2015р. і кожного разу працівники митниці не мали до нього жодних претензій чи зауважень.

З огляду на наведене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Македон П.М. у справі про порушення митних правил за №0122/20900/18 від 13.02.2018 року про притягнення його (ОСОБА_1) до відповідальності за ч.3 ст. 470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, в провадження у справі - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (порушення митних правил). Також просить, якщо суд прийде висновку, що в його (ОСОБА_1) діях є склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, вищевказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Соколов О.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі з вищенаведених підстав.

Представник відповідача - Львівської митниці ДФС в судове засідання не з'явився, проте подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Свої заперечення обґрунтовує, зокрема, тим, що згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввіз на митну територію України саме позивач ОСОБА_9, що спростовує твердження позивача про те, що даний транспортний засіб на митну територію України ним не ввозився, а він лише переміщувався у ньому в якості пасажира. Стверджує, що оскільки на момент ввезення позивачем вище зазначеного транспортного засобу митні органи не перевіряли документи у пасажирів транспортного засобу, а лише у водія, то за умови переміщення позивача в якості пасажира та не подання позивачем документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести до програмно - інформаційних комплексів відповідну інформацію.

Щодо доводів позивача про неможливість ввезення ним транспортного засобу на митну територію України у зв'язку із відсутністю згоди батьків (усиновлювачів) на вчинення правочину, то такі вважає безпідставними з огляду на те, що перевірка наявності/відсутності такої згоди, як і посвідчення водія, та необхідність їх подання до митного контролю при ввезенні автомобіля на митну територію України законодавством не передбачено.

Щодо доводів позивача про те, що на момент ввезення на територію України вищевказаного транспортного засобу йому виповнилося лише 17 років, то зазначає, що згідно ч.2 ст.459 МК України суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16річного віку. Крім того, на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності, останній досягнув повноліття.

Щодо доводів позивача про пропуск строку притягнення його до відповідальності, то вважає такі безпідставними оскільки порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, вчинене позивачем є триваючим, а днем виявлення такого правопорушення є фіксація в протоколі про порушення митних правил, а тому в силу ст.467 МК України строк накладення адміністративного стягнення обчислюється саме з дня виявлення.

З огляду на наведене, вважає, що Львівською митницею ДФС правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить відмовити у позові в повному обсязі.

Третя особа - в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Македон П.М. був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з таких підстав.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 09.01.2018 року державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Павлової Н.М. складено протокол про порушення митних правил №0122/20900/18, відповідно до якого встановлено, що 09.01.2018 близько 13 години 32 хвилин в зону митного контролю по смузі руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, в якому в якості пасажира переміщався громадянин України ОСОБА_1, який слідував з України в РП. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилось, що гр.України ОСОБА_1 17.10.2015 00:38:21 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_3 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 09.01.2018 року. Також встановлено, що ОСОБА_1 документи про аварію або дію обставин непереборної не надав. З повідомленням у відповідності до ст. 192 МКУ, до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортних засобів, в термін до завершення визначеного митницею строку транзиту, вказаний громадянин не звертався.

Даним протоколом про порушення митних правил констатовано, що ОСОБА_1 станом на 09.01.18р. перевищив більше ніж на десять діб встановлений ч.1 ст.95 МК України строк доставки товару - автомобіля марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_3, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України), і такі його дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу про порушення митних правил, 13.02.2018 року в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Македон П.М. (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил №0122/20900/18, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 95 МК України для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб. Частиною другою цієї статті встановлено, що до цього строку не включаються 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною першою статті 192 МКУ передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

При цьому, відповідно до п.5 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відносно заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 31.05.2012року №657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС України, підтверджується те, що позивач ОСОБА_9 17.10.2015 00:38:21 через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_3, в митному режимі «транзит». А відтак, з врахуванням вищенаведених вимог чинного митного законодавства України, зобов'язаний був вивезти такий з митної території України в максимальний строк до 27.10.2015 року. Однак, вказані дії позивач не виконав та згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 09.01.2018 року (тобто на момент складення протоколу про порушення митних правил) не вивозився.

Як зазначалось вище, нормами ч.2 ст.95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України. Проте, всупереч ст.192 МК України та розділу VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, позивач до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв'язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та і його ремонту не звернувся.

У матеріалах справи відсутні будь-які звернення та повідомлення в межах встановленого строку транзитного перевезення про обставини непереборної сили та неможливість вивезення автомобіля марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_3, що свідчить про допущення позивачем адміністративного правопорушення за вчинення якого відповідачем прийнято оскаржувану у даній справі постанову про порушення митних правил.

Таким чином, оскільки позивач не доставив автомобіль марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_3, до митного органу призначення, чим перевищив встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб, то в діях позивача наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.470 МК України.

Суд вважає безпідставними доводи позивача щодо його перебування у вищевказаному транспортному засобі лише в якості пасажира, оскільки в даній справі відомості з ЄАІС підтверджують, що саме позивач 17.10.2015року ввіз на митну територію України автомобіль марки «VW GOLF», реєстраційний номер НОМЕР_5 кузов № НОМЕР_3.

При цьому суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи документів, які б могли підтвердити факт ввезення даного автомобіля іншою особою. Позивачем не надано доказів, що про оформлення вищевказаного автомобіля на його ім'я йому не було відомо.

У відповідності до вимог п.7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005року №1118, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України,що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Згідно п.9 вказаних Правил не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що до Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) були внесені відомості щодо особи, яка керувала транспортним засобом, а не перебувала у ньому у якості пасажира.

Щодо доводів позивача про те, що на момент ввезення на територію України вищевказаного транспортного засобу йому виповнилося лише 17 років, то суд зазначає, що згідно ч.2 ст.459 МК України суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16річного віку. Крім того, порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.470 МК України, є триваючим правопорушенням, а на момент виявлення вказаного правопорушення - 09.01.2018 року та притягнення позивача до адміністративної відповідальності - 13.02.2018 року, останній вже досягнув повноліття.

При цьому, станом на момент виявлення даного правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини 1 ст. 95 Митного кодексу України, виконаний не був, що також не спростовано позивачем.

Щодо доводів позивача про неможливість ввезення ним транспортного засобу на митну територію України у зв'язку із відсутністю згоди батьків (усиновлювачів) на вчинення правочину, то такі суд вважає безпідставними з огляду на те, що перевірка наявності/відсутності такої згоди та необхідність їх подання до митного контролю при ввезенні автомобіля на митну територію України законодавством не передбачено.

Також, твердження позивача ОСОБА_1 щодо відсутності у нього права на керування транспортним засобом станом на 17.10.2015року, не можна вважати обґрунтованими, оскільки наявність права на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України.

Щодо доводів сторони позивача про порушення митним органом строку накладення стягнення за порушення митних правил, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

За змістом частини 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у ст. 467 МК України, не є вичерпним.

Суд відзначає, що триваючими визначаються правопорушення, які почались з протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання покладеного законом обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, тобто коли особа, або не виконує конкретний цей обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Отже, використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку, а відтак, виявивши вказане порушення 09.01.2018року та приймаючи 13.02.2018 року постанову, адміністративне стягнення за порушення митних правил накладене відповідачем в межах строку, передбаченого ст. 467 Митного кодексу України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо не вивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.10.2108р. по справі №448/234/16-а.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України ( допустимість доказів) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст..75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, в порушення вимог ч.1 ст. 77 КАС України, позивачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх, достовірних, належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова в.о.заступника начальника Львівської митниці ДФС Македон П.М. від 13.02.2018року в справі про порушення митних правил №0122/20900/18, була винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення, отже підстави для її скасування відсутні, тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 241, 243, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа - в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС України Македон П.М., про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0122/20900/18 від 13.02.2018року за ч.3 ст.470 МК України, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б.Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження; місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП- НОМЕР_4;

Відповідач: Львівська митниця ДФС; місцезнаходження: м.Львів, вул.Костюшка, 1, .

Повний текст рішення складено 11.03.2019року.