Справа № 826/14303/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги ОСОБА_2, Міністерства охорони здоров'я України та Національного медичного університету імені О.О.Богомольця на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2019 року про забезпечення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Міністерства охорони здоров'я України, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Національного медичного університету імені О.О.Богомольця, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, встановлення відсутності компетенції (повноважень),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (далі -позивачі) звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства охорони здоров'я України (далі - відповідач), за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Національного медичного університету імені О.О.Богомольця, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про:

- визнання протиправними дії Міністерства охорони здоров'я України щодо винесення наказу від 14.08.2018 року № 42-о "Про покладення обов'язків";

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства охорони здоров'я України від 14.08.2018 року № 42-о "Про покладення обов'язків";

- встановлення відсутності у Міністерства охорони здоров'я України компетенції (повноважень) на призначення виконувача обов'язків ректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця (далі - НМУ імені О.О. Богомольця), крім випадків, прямо визначених положеннями ч. 4 ст. 42 Закону України "Про вищу освіту";

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства охорони здоров'я України від 07.09.2018 року № 1639 "Про деякі питання управління Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця";

- визнання протиправними дії Міністерства охорони здоров'я України щодо винесення наказу від 01.10.2018 року № 48-о "Про звільнення ОСОБА_9";

- визнання протиправним та скасування наказу від 01.10.2018 року № 48-о "Про звільнення ОСОБА_9";

- встановлення відсутності у Міністерства охорони здоров'я України компетенції (повноважень) достроково розривати контракт з ректором НМУ імені О.О. Богомольця без подання вищого колегіального органу громадського самоврядування НМУ імені О.О. Богомольця;

- визнання протпправними дії Міністерства охорони здоров' України щодо винесення Наказу від 08.01.2019 року №1-о «Про звільнення ОСОБА_9»;

- визнання протиправним та скасування Наказу від 08.01.2019 року №1-о «Про звільнення ОСОБА_9».

10 січня 2019 року представником позивачів було подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову, в якій останній просив, у зв'язку з ігноруванням МОЗ України положень пункту 3 частини 2 статті 15 Закону України «Про вищу освіту», пункту 7 частини 1 розділу ІІІ Статуту ГМУ ім.О.О.Богомольця, частини 1 статті 39 Закону України «Про вищу освіту» вжити додаткових заходів забезпечення, а саме:

- зупинити дію наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08 січня 2019 року № 1-о «Про звільнення ОСОБА_9»;

- заборонити усім без виключення державним реєстраторам юридичних осіб, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, акредитованим суб'єктам, Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України проводити будь-які реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця;

- заборонити усім без виключення державним реєстраторам юридичних осіб, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, акредитованим суб'єктам, Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України скасовувати реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця;

- заборонити усім без виключення державним реєстраторам юридичних осіб, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, акредитованим суб'єктам, Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України проводити будь-які реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про Національний медичний університет імені О.О. Богомольця щодо прізвища, імені, по батькові, дати обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та даних про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, у тому числі, але не виключно: вносити зміни до відомостей про керівника Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; вносити зміни до відомостей про фізичних осіб - платників податків, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори тощо, щодо Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; скасовувати реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про Національний медичний університет імені О.О. Богомольця щодо керівника (підписанта);

- заборонити Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України виконувати рішення Міністерства юстиції України, передбачені пунктом 2 частини шостої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» щодо проведення будь-яких реєстраційних дій щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про керівника або відомостей про керівника Національного медичного університету імені О.О. Богомольця (місцезнаходження: 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 13, ідентифікаційний код: 02010787).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08.01.2019 № 1-о «Про звільнення ОСОБА_9». Заборонено усім без виключення державним реєстраторам юридичних осіб, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, акредитованим суб'єктам, Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України проводити будь-які реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про Національний медичний університет ім.О.О. Богомольця (місцезнаходження: 01601, м. Київ, бульв.Т.Шевченка, буд.13, ідентифікаційний код: 02010787), у тому числі, але не виключно, скасовувати реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця (місцезнаходження: 01601, м. Київ, бульв.Т.Шевченка, буд.13, ідентифікаційний код: 02010787).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2019 року. На думку апелянта, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та грубо порушив норми процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції врахував лише надані заінтересованим представником позивачів до заяви про зміну позовних вимог докази, не перевіривши навіть чи дійсно відповідачем було проігноровано приписи положень Закону України «Про вищу освіту» та Статуту НМУ ім.О.О.Богомольця та взагалі чи повинен був відповідач керуватися приписами саме цих положень при прийнятті наказу від 08.01.2019 року №1-о «Про звільнення ОСОБА_9». Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції, не встановив в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Також апелянт зазначає, що вжиті судом заходи забезпечення не відповідають меті застосування правового інституту забезпечення позову, оскільки фактично свідчать про задоволення адміністративного позову без розгляду справи по суті.

Міністерство охорони здоров'я України, не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2019 року, також подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції, а заяву позивачів про забезпечення позову залишити без задоволення. Апелянт зазначає, що Міністерство охорони здоров'я приймаючи оскаржуваний наказ у справі №826/14303/18 діяло в межах і спосіб визначений законодавством, отже відсутні ознаки протиправності оскаржуваного рішення та дій відповідача. Також апелянт зазначив, що ОСОБА_9 не є позивачем у справі, отже прийняття наказу від 08.01.2019 року №1-о не порушує права позивачів та, як наслідок, не може будь-яким чином ускладнити чи унеможливити захист прав позивачів.

Апелянт вважає, що Окружний адміністративний суд м.Києва не вважається «судом, встановленим законом» оскільки у нього відсутня юрисдикція для вирішення спору, що підлягає розгляду судом загальної юрисдикції, а оскаржувана ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва про забезпечення адміністративного позову від 11.01.2019 року прийнята також з порушенням юрисдикційної підсудності.

Національний медичний університет імені О.О.Богомольця, не погоджуючись з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2019 року, також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції, а заяву позивачів про забезпечення позову залишити без задоволення. В обґрунтування скарги зазначив, що суд в порушення норм процесуального права прийняв заяву представників позивачів про зміну предмету позову від 10.01.2019 року, одночасно змінив і предмет і підставу позову та з урахуванням нових позовних вимог та обставин у справі, постановив оскаржувану ухвалу. Зупинивши наказ про звільнення ОСОБА_9, суд першої інстанції без з'ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності фактично вирішив спір в частині визнання протиправним та скасування Наказу №1-0 від 08.01.2019 року, що є неприпустимим на відповідній стадії розгляду справи. Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів, з яких він дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Представник позивачів у відзиві на апеляційні скарги зазначив, що застосовані судом першої інстанції заходи є співмірними заявленим вимогам, відповідають предмету позову та безпосередньо пов'язані з ним; не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду по суті і МОЗ України помилково ототожнює поняття рішення суду та ухвалу про забезпечення позову, нівелюючи концептуальну мету другого; є адекватним та ефективним способом забезпечення позову; є необхідними та достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вже вживались заходи забезпечення позову, а саме :

- за результатами розгляду заяви позивачів про забезпечення позову, ухвалою суду від 05.09.2018 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 року, заяву задоволено частково, а саме: зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров'я України від 14.08.2018 року № 42-о «Про покладення обов'язків»; заборонено Міністерству охорони здоров'я України призначати виконуючого обов'язки ректора НМУ імені О.О. Богомольця та вчиняти будь-які інші дії щодо покладення обов'язків ректора НМУ імені О.О. Богомольця на будь-яку особу, окрім випадків, визначених положеннями Закону України «Про вищу освіту».

- за результатами розгляду заяви позивачів про забезпечення позову від 28.09.2018 року, ухвалою суду від 01.10.2018 року, залишеною без змін ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 року, заяву задоволено: зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про деякі питання управління Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця» від 07.09.2018 року № 1639.

- за результатами розгляду заяви позивачів про забезпечення позову 17.12.2019 року, ухвалою суду від 20.12.2018 року, залишеною без змін ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року, заяву задоволено, а саме: заборонено скликання та/або проведення засідання вченої ради Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, окрім як під головуванням чинного голови вченої ради Національного медичного університету імені О.О. Богомольця ОСОБА_9; заборонено ОСОБА_2, ОСОБА_10 та будь-яким іншим особам, крім обраного у встановленому чинним законодавством порядку ректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, вчиняти дії, спрямовані на виконання повноважень ректора (виконуючого обов'язки ректора) Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, визначених, зокрема, але не виключно, положеннями ст. 34 Закону України "Про вищу освіту", Статутом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, Положенням про ректорат Національного медичного університету імені О.О. Богомольця; зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров'я України від 01.10.2018 року № 48-о "Про звільнення ОСОБА_9

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що повторне дострокове розірвання МОЗ України контракту з ОСОБА_9 без подання Конференції трудового колективу НМУ ім.О.О.Богомольця безпосередньо порушує права позивачів, які обрані делегатами Конференції трудового колективу. Позивачі вважають, що враховуючи очевидну протиправність Наказу №1-о, порушення прав позивачів та всіх працівників НМУ ім.О.О.Богомольця, з метою забезпечення нормального функціонування вищого навчального закладу НМУ ім.О.О.Богомольця на час розгляду справи, необхідно застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного Наказу №1-0. Також позивачі зазначили, що починаючи з 20 грудня 2018 року діє встановлена судом заборона будь-яким особам, крім обраного у встановленому чинним законодавством порядку ректора НМУ ім.О.О.Богомольця, вчиняти дії, спрямовані на виконання повноважень ректора (виконуючого обов'язки ректора) НМУ ім.О.О.Богомольця. Однак, незважаючи на встановлену судом заборону будь-якій особі, крім ОСОБА_9, виконувати повноваження ректора НМУ ім.О.О.Богомольця та відсутність погодження конференції трудового колективу МОЗ України вкотре видало незаконний наказ про звільнення ОСОБА_9, який порушує права не лише позивачів, а також працівників та студентів НМУ ім.О.О.Богомольця. У зв'язку з наведеним, на думку позивачів, існує реальна загроза, що за час розгляду справи в суді МОЗ в черговий раз незаконно покладе виконання обов'язків ректора НМУ ім.О.О.Богомольця на іншу особу, в результаті чого можуть бути внесені зміни до ЄДР щодо ректора НМУ ім.О.О.Богомольця. При цьому вказані заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам, відповідають предмету позову та безпосередньо пов'язані з ним, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, є необхідними та достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

За приписами ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, в якій зазначено, зокрема, що судам необхідно враховувати, що, згідно з ч. 3 та 4 ст. 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об'єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Вирішуючи питання щодо правомірності вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 05.09.2018 року, 01.10.2018 року, 20 грудня 2018 року діяли встановлені ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2018 року, 01.10.2018 року та 30 грудня 2018 року заходи забезпечення адміністративного позову у справі № 826/14303/18, а саме:

-зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров'я України від 14.08.2018 року № 42-о «Про покладення обов'язків»;

-заборонено Міністерству охорони здоров'я України призначати виконуючого обов'язки ректора НМУ імені О.О. Богомольця та вчиняти будь-які інші дії щодо покладення обов'язків ректора НМУ імені О.О. Богомольця на будь-яку особу, окрім випадків, визначених положеннями Закону України «Про вищу освіту»;

-зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про деякі питання управління Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця» від 07.09.2018 року № 1639

- заборонено скликання та/або проведення засідання вченої ради Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, окрім як під головуванням чинного голови вченої ради Національного медичного університету імені О.О. Богомольця ОСОБА_9;

- заборонено ОСОБА_2, ОСОБА_10 та будь-яким іншим особам, крім обраного у встановленому чинним законодавством порядку ректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, вчиняти дії, спрямовані на виконання повноважень ректора (виконуючого обов'язки ректора) Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, визначених, зокрема, але не виключно, положеннями ст. 34 Закону України "Про вищу освіту", Статутом Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, Положенням про ректорат Національного медичного університету імені О.О. Богомольця;

- зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров'я України від 01.10.2018 року № 48-о "Про звільнення ОСОБА_9

Вказані ухвали відповідно до ч. 1 ст. 156 КАС України підлягають негайному виконанню з дня їх постановлення незалежно від їх оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, не зважаючи на наявність рішень суду першої інстанції, які відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України, наказом від 19.11.2018 року № 146-к за підписом «виконуючого обов'язків ректора» НМУ імені О.О. Богомольця ОСОБА_10 затверджено Порядок взаємозаміщення керівного складу НМУ імені О.О. Богомольця на час їх тимчасової відсутності.

26.11.2018 року ОСОБА_2 винесено наказ НМУ імені О.О. Богомольця № 152-к «Про вступ на посаду в.о. ректора», відповідно до якого ОСОБА_2 приступив до виконання обов'язків ректора НМУ імені О.О. Богомольця з 27.11.2018 року.

04.12.2018 року ОСОБА_2 організовано та проведено засідання завідувачів кафедр та вченої ради НМУ імені О.О. Богомольця, під час останньої внесено зміни до складу вченої ради.

Вчена рада як орган управління НМУ імені О.О. Богомольця, з аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту», має суттєвий вплив на роботу університету загалом та трудового колективу зокрема.

Крім того, Наказом МОЗ України від 08 січня 2019 року № 1-о «Про звільнення ОСОБА_9» ОСОБА_9 повторно звільнено з посади.

Колегія суддів вкотре зазначає, що дії МОЗ України, ОСОБА_2 та ОСОБА_10 щодо скликання та/або проведення засідань вченої ради НМУ імені О.О. Богомольця та видання наказів є такими, що вчинені всупереч вимог ухвал суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Рішенням Конституційного Суду України у справі N 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Так, у справі "Мікалефф проти Мальти" Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші проти Мальти").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08 січня 2019 року № 1-о «Про звільнення ОСОБА_9» та заборона проведення будь-яких реєстраційних дій щодо НМУ ім. О.О.Богомольця, є забезпечувальним заходом, необхідним для збереження існуючого становища до вирішення справи по суті позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу на те, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, колегія суддів оцінила, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшла висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивачів, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Вказані заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви позивачів про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08 січня 2019 року №1-о «Про звільнення ОСОБА_9» та заборони усім без виключення державним реєстраторам юридичних осіб, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам, акредитованим суб'єктам, Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України проводити будь-які реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця (місцезнаходження: 01601, м. Київ, бульв.Т.Шевченка, буд.13, ідентифікаційний код: 02010787), у тому числі, але не виключно, скасовувати реєстраційні дії щодо відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця (місцезнаходження: 01601, м. Київ, бульв.Т.Шевченка, буд.13, ідентифікаційний код: 02010787).

При цьому, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише забезпечує збереження існуючого становища до вирішення справи по суті позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Посилання апелянтів на те, що суд першої інстанції не перевірив навіть чи дійсно відповідачем було проігноровано приписи положень Закону України «Про вищу освіту» та Статуту НМУ ім.О.О.Богомольця та взагалі чи повинен був відповідач керуватися приписами саме цих положень при прийнятті наказу від 08.01.2019 року №1-о «Про звільнення ОСОБА_9»; чи дійсно були порушені права позивачів діями відповідача при прийнятті оскаржуваних наказів, враховуючи те, що вони станом на час винесення оскаржуваної ухвали не перебували у трудових стосунках з Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця; а також твердження про те, що Окружний адміністративний суд м.Києва не вважається «судом, встановленим законом» оскільки у нього відсутня юрисдикція для вирішення даного спору, що підлягає розгляду судом загальної юрисдикції, а оскаржувана ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва про забезпечення адміністративного позову від 11.01.2019 року прийнята також з порушенням юрисдикційної підсудності, апеляційним судом при вирішення питання щодо застосування заходів забезпечення позову за відокремленими матеріалами - не оцінюється, оскільки вони мають оцінюватися судом першої інстанції виключно при вирішенні справи по суті, виходячи з усієї сукупності письмових ті інших доказів, які знаходяться у матеріалах справи №826/14303/18.

З аналогічних підстав колегія суддів не бере й до уваги твердження Міністерства охорони здоров'я України та Національного медичного університету імені О.О.Богомольця про неправомірну зміну позовних вимог.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Міністерства охорони здоров'я України та Національного медичного університету імені О.О.Богомольця залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлений 14.03.2019 року

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В.Файдюк

Є.І.Мєзєнцев