Справа № 1240/2761/18
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2761/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2018 до суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області, в якому позивач просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_2, який дає право на пенсію за віком, періоду роботи з 03.07.1978 по 17.06.2000 на СООО «Чорнухінська птахофабрика AVIS 2000»; зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_2 стаж роботи з 03.07.1983 по 28.12.1996 на Чорнухінській птахофабриці «Ворошиловградптицепром», з 29.12.1996 по 17.06.2000 в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Чорнухінська птахофабрика», яке було перейменовано в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Чорнухінська птахофабрика AVIS 2000». Позовні вимоги мотивовано таким.

20.10.2017 УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області нарахована позивачу пенсія за віком. 14.05.2018 позивач звернулася до УПФУ в Станично-Луганському районі за перерахунком пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зарахування стажу роботи в період з 03.07.1978 по 17.06.2000. Згідно з рішенням УПФУ від 01.06.2018 № 4450 в зарахуванні стажу та перерахунку пенсії позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що підприємство, де працювала позивач, знаходиться на тимчасово окупованій території. Проте, відповідачем не було враховано, що СООО «Чорнухінська птахофабрика AVIS 2000» належним чином зареєстрована на території України та є платником податків до Державного бюджету України, про що свідчить витяг з Державного реєстру юридичних та фізичних осіб. Вказане рішення позивач вважає незаконним та таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 18.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 16.10.2018 закрито провадження у справі.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

14.02.2019 справа надійшла до Луганського окружного адміністративного суду та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи була передана для розгляду судді Свергун І.О.

Ухвалою суду від 18.02.2019 справу прийнято до провадження, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05.03.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній посилається на таке.

За записом № 5 трудової книжки ОСОБА_2 прийнята бухгалтером контори за наказом № 25-к від 05.07.1978 Чорнухинська птахофабрика тресту Ворошиловградптахопром. За записом № 8 ОСОБА_2 звільнена у зв'язку з переводом у СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000». Цей запис проведено вже новим підприємством - СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000». В порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції № 58 від 29.07.1993, у трудовій книжці позивача жодним чином не зазначено відомості про перейменування (перетворення) Чорнухинської птахофабрики тресту Ворошиловградптахопром у СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» та неправомірно зроблено запис про звільнення.

Тому зарахувати стаж роботи позивача з 03.07.1978 по 17.06.2000 управління не має законних підстав.

До заяви про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_2 додала довідку від 23.11.2017 № 81 та довідку від 23.11.2017 № 82. У довідці № 81 від 23.11.2017 вказано, що вона дійсно працювала на Чорнухинській птахофабриці, підставою для видачі довідки є книги наказів, особисті рахунки, табелі про нарахування заробітної плати. Але підприємством також видана довідка № 81 на ім'я ОСОБА_3, з якою вона також зверталась до управління. Але за цією довідкою визначено інше.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В цьому переліку зазначено Перевальський район. Згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII документи, надані на тимчасово непідконтрольній території державними органами, не можуть бути прийняті до уваги, тому що перевірити достовірність виданих документів не можливо.

Підприємство відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано за адресою: Луганська область, Перевальський район, смт Центральний, вул. Басько, буд. 10. Даних про зміну місця знаходження або реєстрацію на підконтрольній державній владі України до ЄДРПОУ не внесено. Тому врахувати документи, надані позивачем, не можливо.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову (арк. спр. 152-154).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2; має статус внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання як ВПО: АДРЕСА_3 (арк. спр. 6-8, 9, 10).

20.10.2017 ОСОБА_2 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 46).

Відповідно до копії протоколу від 06.11.2017 позивачу призначено пенсію за віком з 20.10.2017 (арк. спр. 41).

14.05.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, додавши до заяви довідки зі СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» від 23.07.2017 № № 81, 82 (арк. спр. 82, 83, 84, 85).

Рішенням УПФУ в Станично-Луганському районі від 01.06.2018 позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу період роботи з 03/07/1978 по 30.06.2000 на підставі наданих довідок, мотивоване тим, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство, яке видало довідку знаходиться на території тимчасово непідконтрольній українській владі та перевірити достовірність інформації в наданих довідках відповідач не має можливості (арк. спр. 11).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058), Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Закон № 1058 доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Трудова книжка, видана на ім'я позивача, містить наступні записи щодо роботи ОСОБА_2 на Чорнухинський птахофабриці:

- запис № 5 від 03.07.1978 - прийнята бухгалтером контори на підставі наказу № 129 к від 05.07.1978;

- запис № 6 від 20.04.1983 - переведена інструктором методистом з виробничої гімнастики відповідно до наказу № 62 к від 20.04.1983;

- запис № 7 від 13.04.1988 - переведена бухгалтером розрахункового відділу відповідно до наказу № 74 к від 12.04.1988;

- запис № 8 від 17.06.2000 - звільнена у зв'язку з переведенням в СТОВ «Чорнухинська птахофабрика АВІС-2000» на підставі протоколу № 1 загальних зборів від 07.04.2000 (арк. спр. 12-13).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Трудова книжка позивача містить необхідній записи щодо прийняття на роботу, переведення та звільнення в спірний період.

Таким чином, суд доходить висновку, що обставини, на які посилається відповідач, є необґрунтованими та не можуть порушувати законне право позивача на включення періоду його роботи з 03.07.1978 по 17.06.2000 до загального стажу роботи.

Судом установлено, що в трудовій книжці позивача не зазначено відомості про перейменування (перетворення) Чорнухинської птахофабрики тресту Ворошиловградптахопром у СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000». Проте, позивачем було надано відповідачу довідки, видані СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000», від 23.11.2017 № 81 та № 82, зокрема, й щодо перетворення та перейменування підприємства.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 22.05.2018 № , місцезнаходженням СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» є Луганська область, Перевальський район, смт. Центральне, вул. Басько, буд. 10 (арк. спр. 86-91).

Вищевказані довідки засвідчено печатками Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000».

Згідно з довідкою від 23.11.2017 № 81 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно працювала на Чорнухинській птахофабриці треста «Ворошиловградптахопром»:

- 03.07.1978 - прийнята бухгалтером контори згідно з наказом № 129 к від 05.07.1978;

- 20.04.1983 - переведена інструктором методистом з виробничої гімнастики відповідно до наказу № 62 к від 20.04.1983;

- 13.04.1988 - переведена бухгалтером розрахункового відділу згідно з наказом № 74 к від 12.04.1988;

- 17.06.2000 - звільнена у зв'язку з переведенням в СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» на підставі протоколу зборів № 1 від 07.04.2000;

- 18.06.2000 - прийнята за переведенням в СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» бухгалтером розрахункового відділу згідно з наказом № 115 від 18.06.2000;

- 11.08.2000 - призначена головним бухгалтером ДП «Бройлер» згідно з наказом № 148 к від 11.08.2000;

- 23.07.2001 - звільнена за згодою сторін згідно з наказом № 84 від 23.07.2001 (арк. спр. 21).

Відповідно до довідки від 23.11.2017 № 82 Чорнухинська птахофабрика треста «Ворошиловградптахопром» перетворена в колективне сільськогосподарське підприємство «Чорнухинська птахофабрика» згідно з наказом № 362-к від 29.12.1996 з 29.12.1996, а колективне сільськогосподарське підприємство «Чорнухинська птахофабрика» перейменоване в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» згідно з наказом № 115-к від 17.06.2000 з 16.06.2000. СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» є правонаступником треста «Ворошиловградптахопром» та зберігачем усіх архівних документів на підставі свідоцтва про державну реєстрацію підприємницької діяльності від 17.06.2000 № 0010068 (арк. спр. 22).

Що стосується посилань відповідача на законодавчо встановлену заборону для врахування довідок, виданих підприємствами, що розташовані на непідконтрольній українській владі території, суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв'язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З наведених підстав суд приймає до уваги інформацію, що міститься у вищенаведених довідках, виданих СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000», і яка узгоджується з записами в трудовій книжці позивача.

Також суд зауважує, що записи у трудовій книжці про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємства, і дефектів та неточностей їх вчинення не мають.

Більш того, відповідачем у рішенні від 01.06.2018 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2 не зазначено, з яких підстав УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області не взято до уваги зазначені записи.

З огляду на наведене рішення УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області від 01.06.2018 про відмову у зарахуванні до стажу періоду роботи з 03.07.1978 по 17.06.2000 ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд встановив, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 01 червня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за заявою від 14 травня 2018 року, зарахувавши до загального стажу роботи ОСОБА_2 період її роботи на Чорнухинській птахофабриці тресту Ворошиловградптахопром, КСП «Чорнухинська птахофабрика», СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» з 03.07.1978 по 17.06.2000.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 10.09.2018 № 69040.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню лише з коригуванням способу захисту порушеного права, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (21.04.1958 р.н, РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, адреса проживання внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 01 червня 2018 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (код за , місцезнаходження: 93600, Луганська обл., Станично-Луганський район, смт. Станиця Луганська, вул. 1 Травня, буд. 20) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 за заявою від 14 травня 2018 року, зарахувавши до загального стажу роботи ОСОБА_2 період її роботи на Чорнухинській птахофабриці тресту Ворошиловградптахопром, КСП «Чорнухинська птахофабрика», СТОВ «Чорнухинська птахофабрика AVIS-2000» з 03.07.1978 по 17.06.2000.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя І.О. Свергун