Справа № 500/604/19
Суддя: Хрущ Вікторія Леонідівна
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа № 500/604/19

18 березня 2019 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Хрущ В.Л., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України , Головного управління ДФС України у Тернопільській області про звільнення від сплати податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до вимог частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Разом з тим, вищезазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 5, 94, 160, 161, 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та дотримання яких - є обов'язковими у разі звернення до суду з позовом.

Як видно зі змісту позовної заяви, позивач, фактично, не погоджується із податковою вимогою ГУ ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-584-17 від 04.02.2019 року, та відповіддю ДФС України від 9733//6/99-99-11-01-02-11 від 27.02.2019 року, наданою на його звернення № б/н від 30.01.2019 року.

Проте, окрім клопотання про поновлення строку звернення до суду, ОСОБА_1 заявлена позовна вимога, яка сформована позивачем наступним чином: "Звільнити від сплати податкового боргу за загальну суму ___гривень".

Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, заявлена позивачем вимога у тому виді, в якому вона сформульована (про звільнення позивача від сплати податкового боргу) не відповідає переліку вимог, з якими позивачу надано право звертатися до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів, при цьому, вирішення питання про звільнення будь-якої особи від сплати податкового боргу, - не є компетенцією адміністративного суду.

Також відповідно до положень частини 1 статті 160 КАС України - у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 4 частини п'ятої статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Крім того, згідно з пунктом 5 частини п'ятою статті 160 КАС України у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Пунктом 9 частини п'ятої статті 160 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви, позовна вимога про звільнення від сплати податкового боргу заявлена без визначення змісту позовних вимог щодо кожного з обох відповідачів, визначених у позові: Головного управління ДФС у Тернопільській області та Державної фіскальної служби України. Зміст позовної вимоги у тому вигляді, в якому вона сформульована, - не дає можливості суду встановити особу (серед визначених позивачем відповідачів), до якої вона заявлена, та чиїми саме діями, на думку позивача, порушені його права чи інтереси.

Враховуючи наведене, позивачу, який вважає порушеними свої права чи інтереси, - потрібно сформулювати позовну вимогу до відповідного відповідача (відповідачів) таким чином, щоб з неї можна було встановити, до кого саме вона заявлена, та навести обґрунтування допущених порушень прав чи інтересів позивача саме тим суб'єктом (суб'єктами) владних повноважень, якого (яких) стосуватиметься така вимога, з викладенням обставин допущених, на думку позивача, порушень, які можуть бути прийняті судом з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Окрім того, згідно з пунктом 2 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Однак, подана позивачем позовна заява не містить всіх визначених наведеною нормою відомостей відносно позивача та відповідачів, зокрема, відомостей про номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача та відповідачів, ідентифікаційний коди юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідачів, які є суб'єктами владних повноважень та інформація щодо яких є загальновідомою та загальнодоступною.

Разом з тим, частиною четвертою статті 161 КАС України зазначено, що позивач зобов'язаний додати до позовної заяви усі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 160 КАС України - в позовній заяві зазначаються: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Як видно із заявленого позову, позивач зазначає, що він з 1995 року займався адвокатською діяльністю, однак, за станом здоров'я був змушений її припинити, подавши спочатку заяву про зупинення, а потім - про припинення адвокатської діяльності.

Проте, позивач не вказав повної інформації з приводу наведених фактів (дати початку здійснення адвокатської діяльності, дати зупинення та припинення зайняття адвокатською діяльністю), та жодних доказів на підтвердження наведених фактів - позивач суду не надав, а також не зазначив про те, з яких причин разом із позовною заявою відповідні докази - не можуть бути подані.

Також позивачем не надано документального підтвердження факту перебування його на даний час на пенсійному утриманні (таким доказом в даному випадку може бути копія пенсійного посвідчення).

Варто також зазначити, що у частині другій статті 94 КАС України зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно частини четвертої статті 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до частини п'ятої статті 94 КАС України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях) повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55.

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Однак, як видно із матеріалів справи, долучені до позовної заяви світлокопії документів позивачем належним чином - не засвідчені, оскільки не містять ані особистого підпису позивача із зазначенням дати такого засвідчення ані надписів про відповідність копій оригіналам, які знаходяться у позивача. Наведені недоліки не можуть дозволити суду вважати такі світлокопії достовірними, та відповідно, розцінювати їх як письмові докази.

Окрім того, відповідно до пункту 11 частини п'ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, в порушення вимог пункту 11 частини п'ятої статті 160 КАС України, в позовній заяві та доданих до неї матеріалах власне письмове підтвердження позивача відсутності подачі ним іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав - відсутнє.

Усі вищезазначені недоліки позовної заяви, свідчать про її невідповідність вимогам КАС України, дотримання яких є обов'язковими при подачі позовної заяви, а, відтак, - позбавляють суд можливості прийняти таку позовну заяву до розгляду та відкрити за нею провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 94, 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (пункт 2 частини другої статті 169 КАС України).

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків шляхом:

- зазначення в повному обсязі відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 160 КАС України, - щодо позивача та відповідача (а у випадку необхідності - кількох відповідачів);

- формулювання позовних вимог таким чином, щоб з неї (з них) можна було встановити, до кого саме вона (вони) заявлена, з наведенням обґрунтування допущених порушень прав чи інтересів позивача з боку відповідача (відповідачів);

- подачі усіх наявних в позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- подачі належним чином завірених копій документів, долучених до позовної заяви та її копії (для відповідача/відповідачів) - у належній кількості примірників:для суду та для відповідача (відповідачів);

- подачі власного письмового підтвердження позивача про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви до 10 (десяти) днів з моменту вручення даної ухвали.

3. Роз'яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

4. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Хрущ В.Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В.Л.