Справа № 360/4410/18
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4410/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку), в якій позивач, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку «Про відмову у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 19.08.1985 по 17.11.1989 на Шахті ім. ХІХ з'їзду КПРС ОСОБА_1»;

- зобов'язати УПФУ в м. Сєвєродонецьку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зарахувавши до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на шахті ім. ХІХ з'їзду КПРС з 19.08.1985 по 17.11.1989.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області зі зверненням щодо правильності призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та обчислення періодів роботи в підземних умовах праці. 11.05.2018 за № 6064/02-04 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило ОСОБА_1 про те, що йому не враховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 19.08.1985 по 17.11.1989 на шахті ім. ХІХ з'їзду КПРС згідно довідок від 21.03.2016 № 194, 195, оскільки довідки мають штамп, на якому зазначено адресу: м. Київ, Святошинський район, а на печатці - смт. Біле, яке є непідконтрольною територією, тобто документи недійсні згідно вимог чинного законодавства.

Позивач вважає дії відповідача щодо неврахування до пільгового стажу за Списком № 1 зазначеного періоду, оскільки в оригіналі трудової книжки, наданому позивачем, є запис про роботу в період з 19.08.1985 по 17.11.1989 на шахті ім. ХІХ з'їзду КПРС, яка заповнена у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок. З посиланням на норми Порядку № 637, статті 62 Закону № 1788, позивач зазначив, що уточнюючі довідки підприємств необхідні в разі відсутності відповідних відомостей у трудовій книжці.

Ухвалою суду від 27.12.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк.спр. 19-20).

10.01.2019 за вх. № 1346/2019 представником позивача надано клопотання про відкриття провадження у справі та витребування доказів (арк.спр. 24-25).

Ухвалою суду від 14.01.2019 продовжено строк для усунення недоліків, запропоновано надати заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску (арк.спр. 34).

21.01.2019 за вх. № 3439/2019 представником позивача надано заяву про продовження строку звернення до суду (арк.спр. 37).

Ухвалою суду від 22.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду вирішити під час судового розгляду справи (арк.спр. 1-2).

Ухвалою суду від 21.02.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр. 64).

У судове засідання 12.03.2019 сторони не прибули, у зв'язку з чим відкладено судовий розгляд справи до 19.03.2019 (арк.спр. 69).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк.спр. 68, 71), надав заяву від 19.03.2019 за вх. № 14584/2019 про розгляд справи без його участі (арк.спр. 74).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк.спр. 67, 70), причини неявки суду не повідомив.

04.02.2019 за вх. № 6185/2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк.спр. 45-46), в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

17.03.2016 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за наслідками розгляду якої та доданих документів було прийнято рішення про призначення пенсії. Період роботи позивача на шахті імені ХІХ з'їзду КПРС з 19.08.1985 по 17.11.1989 не враховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки трудова книжка позивача не містить всі необхідні записи про стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому як у трудовій книжці не зазначено розділ, найменування списків або їх номери, куди включається певний період роботи, неможливо зробити висновок, чи знаходився позивач у відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Довідки ВП «Шахта імені ХІХ з'їзду КПРС» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.03.2016 №№ 194, 195 не можуть бути враховані, оскільки мають штамп, на якому зазначено адресу: м. Київ, Святошинський район, а на печатці - смт. Біле, яке відноситься до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1085-р.

Також, враховуючи, що пільгові довідки видані підприємством, яке знаходиться на території, непідконтрольній українській владі, у відповідності до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», вони не мають юридичної сили та не можуть бути враховані для обчислення стажу роботи позивача.

Крім того, згідно з листом Правобережного ОУПФУ в м. Києві від 21.09.2016 № 27611/09, ВП «Шахта імені ХІХ з'їзду КПРС» ДП «Луганськвугілля» не знаходиться за місцем реєстрації, у зв'язку з чим неможливо перевірити факт пільгової роботи ОСОБА_1 на даному підприємстві.

Тому, на думку відповідача, спірний період згідно довідок ВП «Шахта імені ХІХ з'їзду КПРС» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 21.03.2016 №№ 194, 195 до пільгового стажу роботи зарахувати неможливо, і управління правомірно визначило стаж роботи позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (список № 1).

Також відповідач вважає, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, визначений статтею 122 КАС України, оскільки згідно протоколу від 13.06.2016 № 1297 пенсія позивачу призначена з 17.03.2016, тобто позивачу ще у 2016 році було відомо, що спірний період не враховано до пільгового стажу. Крім того, листом ГУ ПФУ в Луганській області від 11.05.2018 № 6064/02-04 було повідомлено позивача про причини неврахування спірного періоду до пільгового стажу, але до суду він звернувся лише 22.12.2018, жодним чином не обґрунтувавши причини пропуску строку звернення до суду.

З часу призначення пенсії - 17.03.2016 позивач жодного разу не звертався до УПФУ в м. Сєвєродонецьку із заявою про зарахування спірного періоду роботи до стажу, і відповідачем рішення про відмову у такому зарахуванні не приймалось.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача зарахувати спірний період до трудового стажу, відповідач зазначив, що цей період до загального трудового стажу враховано, тому ця вимога є також необґрунтованою.

У зв'язку з наведеним, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 10, 10 зв.), 17.03.2016 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (арк.спр. 50).

Згідно з протоколом від 13.06.2016 № 1297 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 17.03.2016, з зазначенням про зарахування стажу: робота на Крайній Півночі - 2 роки 1 місяць 10 днів, військова служба - 2 роки 0 місяців 3 днів, список 1- шахтарі - 11 років 0 місяців 10 днів, робота на Крайній Півночі (розрахунок з 2004) - 2 роки 1 місяць 10 днів, страховий стаж з 01.07.2000 - 4 роки 3 місяці 15 днів, загальний стаж (після 2004 року) - 3 роки 9 місяців 20 днів, загальний стаж (повний) - 21 рік 5 місяців 9 днів (30.06.2014), стаж на підземних роботах (авто) - 11 років 0 місяців 20 днів, загальний стаж (з 2004 року) - 21 рік 5 місяців 9 днів (арк.спр. 47).

З розрахунків стажу вбачається, що спірний період роботи з 19.08.1985 по 17.11.1989 на ВП «Шахта імені ХІХ з'їзду КПРС» до загального страхового стажу врахований - 4 роки 2 місяці 29 днів (арк.спр. 47 зв. - 48, 49).

Розпорядженнями відповідача від 13.03.2017, від 16.03.2017 та від 26.04.2017 № 843560 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 17.03.2016 через зміну надбавки (арк.спр. 56, 57, 59).

Управлінням пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо правильності призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та обчислення періодів роботи в підземних умовах праці, та направлено позивачу лист від 11.05.2018 № 6064/02-04, в якому, зокрема, зазначено, що не враховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 19.08.1985 по 17.11.1989 на шахті імені ХІХ з'їзду КПРС згідно довідок від 21.03.2016 №№ 194, 195, оскільки довідки мають штамп, на якому зазначено адресу: м. Київ, Святошинський район, а на печаті - смт. Біле, яке є непідконтрольною територією, тобто документи недійсні згідно вимог чинного законодавства (арк.спр. 11-12).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові і організаційні засади оформлення документів для призначення пенсії визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок).

Відповідно до розділу 1 Порядку звернення за призначенням (перерахунком) пенсії оформляється заявою.

Відповідно до п.1.1 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Частиною першою статті 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

На підставі частини п'ятої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п'ятий пункту 1.7. Порядку).

Приймання, оформлення і розгляд документів врегульований розділом IV вищевказаного Порядку, згідно з пунктом 4.1 якого орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Тобто, вказаним Порядком чітко встановлено форму заяви про перерахунок пенсії.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Отже, законодавцем чітко визначено, що для призначення/перерахунку пенсії необхідно волевиявлення особи, яке оформлене заявою встановленої пунктом 4.1 Порядку (додаток 2) форми.

Так, позивачем заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування рішення УПФУ в м. Сєвєродонецьку «Про відмову у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 19.08.1985 по 17.11.1989 на Шахті ім. ХІХ з'їзду КПРС ОСОБА_1»

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <...>.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. <...> поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим.

Вказане підтверджується і нормою частини другої статті 124 Конституції України, в якій закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Тобто, обов'язковою умовою для застосування інституту судового захисту має бути наявність юридичного спору між сторонами у справі, тобто порушення однією стороною законних прав та охоронюваних інтересів іншої сторони.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище. Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Таким чином враховуючи наведене нормативне регулювання, право на оскарження індивідуальних актів (рішень, дій, бездіяльності) мають лише особи, права та інтереси яких порушено такими актами.

Матеріалами справи підтверджується, що з заявою про призначення пенсії встановленого зразка позивач звертався 17.03.2016 (арк.спр. 50), за наслідками розгляду якої ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (арк.спр. 47).

Інші заяви позивача про перерахунок пенсії з врахуванням спірного стажу роботи на ВП «Шахта імені ХІХ зїзду КПРС» в матеріалах справи відсутні, відповідачем у відзиві зазначено, що з 17.03.2016 (дата призначення пенсії) позивач не звертався з заявами про зарахування спірного стажу та перерахунок пенсії, що не спростовано позивачем.

Рішення про відмову у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 19.08.1985 по 17.11.1989 на Шахті ім. ХІХ з'їзду КПРС ОСОБА_1, яке позивач просить визнати протиправним та скасувати, відповідачем не приймалося.

Звернення до суду за захистом своїх прав само по собі не є підставою для виникнення прав та обов'язків у пенсійній сфері. Для цього необхідне волевиявлення особи, яка звертається до пенсійного фонду. За відсутністю згоди особи на призначення пенсії, відсутні підстави для виникнення правочину. Крім того, повноваження відповідача по розгляду заяв пенсіонерів визначені в Порядку № 22-1.

Заява до пенсійного фонду подається із дотриманням загальних правил діловодства, які встановлені для підприємств, установ та організацій. Відсутність належного документа, який підтверджує звернення особи до установи пенсійного фонду, не дає можливості останньому розглянути цю заяву відповідно до діючого законодавства.

Аналогічна правова позиція щодо того, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення/перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 425/1867/16-а, від 19.04.2018 у справі № 601/198/16.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в зарахуванні періодів роботи до стажу задоволенню не підлягає, оскільки в даному випадку позивач не звертався до відповідача з заявою про зарахування спірного періоду стажу та перерахунок пенсії, і відповідачем жодних рішень про відмову у зарахуванні до пільгового стажу певних періодів роботи не приймалося.

Також не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання УПФУ в м. Сєвєродонецьку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, зарахувавши до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на шахті ім. ХІХ з'їзду КПРС з 19.08.1985 по 17.11.1989, оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 19.08.1985 по 17.11.1989 на Шахті ім. ХІХ з'їзду КПРС ОСОБА_1, яке відповідачем не приймалося, оскільки відповідних заяв, які б мали наслідком вирішення цього питання, від ОСОБА_1 не надходило, тому відсутні підстави для повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 17.03.2016 та прийняття судом рішення про зобов'язання відповідача вчинити дії.

Ухвалою від 22.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду вирішити під час судового розгляду справи (арк.спр. 1-2).

З цього приводу зазначає, що строки звернення до суду встановлені саме щодо захисту порушеного права особи, в даному випадку відсутнє порушення прав позивача рішеннями, діями, бездіяльністю відповідача, тому відсутні підстави вирішення питання щодо дотримання строків звернення до суду.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (код за 9, місцезнаходження: 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя ОСОБА_3