Справа № 607/1830/19
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2019 Справа №607/1830/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 398299 від 20 січня 2019 року.

Посилаючись на те, що позивач розпочинаючи рух, перевірив технічну справність основних елементів авто: коліс, шин, гальмівної системи, рульового керування, двигуна та світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент початку руху були у справному робочому стані. Фари його автомобіля в режимі ближнього світла працювали, що можуть підтвердити свідки. Під час руху він не зупинявся, оскільки не було потреби. Помітити під час руху, що ліва фара не в режимі ближнього світла не світиться він фізично не міг, тому і не міг усунути дану несправність. Під час руху транспортного засобу не можливо спостерігати, чи горить лампочка, не можливо було встановити дату і час, коли лампочка може вийти з ладу. Це передусім спостерігалося і в даному випадку, так як дана частина дороги дуже добре є освітленою, він не бачив та не міг фізично бачити момент, коли фара перестала працювати. Після зупинки його транспортного засобу інспектором, він неодноразово вказував, що може усунути дану неполадку в найближчій станції технічного обслуговування чи заправній станції. Однак, інспектор на його доводи не зважав. Позивач зазначає, що інспектор, склавши дану постанову, дав можливість йому їхати далі, що ставить під сумнів дії інспектора та вказує на те, що подальша експлуатація транспортного засобу була можлива та при даній обставині він не створював небезпеки дорожньому руху та не створював аварійної небезпеки для інших водіїв. Неполадка була усунута фактично одразу. При складанні оскаржуваної постанови, інспектором не взято до уваги його пояснення та зауваження, де зокрема ним було вказано про ями на дорозі, які, на його переконання, і стали підставою даної ситуації. Він як водій із значним стажем керування, тому суворо дотримується вимог правил дорожнього руху, про що свідчить відсутність застосування до нього адміністративних стягнень за порушення Правил дорожнього руху. Відповідач проігнорував очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме його основних складових умислу чи необережності та всупереч твердженням норм законодавства виніс постанову, оскільки він почав її заповнювати до повідомлення позивачу причини її винесення і виніс всупереч відсутності зазначеної в постанові несправності. Позивач стверджує, що він не мав наміру порушувати Правила дорожнього руху і він їх не порушував. В його діях не має вини ні в формі умислу, ні в формі необережності, у даній справі загалом відсутній склад адміністративного правопорушення. Його дії не порушували прав інших осіб, не перешкоджали руху інших транспортних засобів, не створювали аварійної обстановки та не призвели до заподіяння шкоди. Незрозумілі позивачу дії поліцейського свідчать про його упереджене ставлення, викликане його запереченнями проти неіснуючого правопорушення. Вважає, що ним не було вчинено ніякого адміністративного правопорушення, а накладене на нього адміністративне стягнення є безпідставним. Постанова була винесена з грубим порушенням. Жодних доказів його правопорушення, які були зафіксовані в автоматичному режимі йому надіслано не було, як і не було надано можливості з ними ознайомитися як це передбачено законодавством. Окрім того, інспектором в даній постанові не вказано про наявність будь-якого доказу про фіксування його правопорушення, а тому можна дійти висновку про те, що жодного доказу не має. А тому, за даних обставин, позивач стверджує, що складання постанови було обовязком інспектора. Враховуючи всі обставини даної справи, вважає, що винесена постанова є незаконною, неправомірною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач не зявився, з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судове засідання представник відповідача не зявився, з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов на адресу суду не надіслано.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши стислий виклад позиції позивача в позовній заяві суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 398299, громадянин ОСОБА_2 20 січня 2019 року о 19 год. 40 хв. керуючи автомобілем марки «Seat Alhambra», державний номерний знак НОМЕР_1 у якого в темну пору доби не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив пункт 31.4.3(в) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України, зовнішні світлові прилади:

а)кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б)порушено регулювання фар; в)не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г)на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ)на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Згідно із ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 2.3 «а» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

У судовому засіданні зясовано, що позивач рух автомобіля здійснювався саме у темну пору доби; позивач заперечує той факт, що лампочка ліхтаря заднього габариту вийшла з ладу та не горіла, оскільки перевірив технічний стан свого автомобіля перед виїздом із дому і фізично не міг виявити під час руху свого автомобіля, що лампочка перестала горіти.

За таких обставин, що оскаржувана постанова не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, в даному випадку згідно відповідачем не було надіслано відзив на позовну заяву та не було долучено будь-яких інших доказів, на підтвердження викладених у постанові обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушень правил дорожнього руху, оскільки в матеріалах справи відсутні документи та матеріали, які б могли бути визнані судом як докази про їх вчинення.

Однак, нормами ст. 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважені вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже суд приходить до висновку, що постанова винесена без достатніх підстав, що вказують на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та без встановлення дійсних обставин справи, що виключає її законність.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного зясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі ст. 55 Конституції України, ст. 9, 22, 121, 251, 258, 289, 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 398299 від 20 січня 2019 року - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 398299 від 20 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_3 патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Народного Ополчення, буд. 9, м. Київ.

Рішення суду складено та підписано 18 березня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_4