Справа № 0540/7899/18-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року справа №0540/7899/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №0540/7899/18-а (головуючий І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про її народження № 895, складеного 18.05.1976 року, шляхом виправлення національності батька - ОСОБА_2 з «росіянина» на «німець»

В обґрунтування позову зазначила, що в 2017 році звернулася до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про її народження, в якому просила виправити національність батька з «росіянина» на «німець».

Відповідач протиправно відмовив у внесенні таких змін до актового запису про її народження.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не звернув уваги на норми законодавства, які дозволяють громадянам змінювати національність, на норми ЗУ «Про національні меншини в Україні», які також визначають право особи на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Апелянт вважає, що в умовах сучасної України її батько обов'язково відновив би свою національну належність.

Також поза увагою суду першої інстанції залишилися висновки Пленуму ВАСУ, викладені в постанові №12 від 29.09.2016 року, відповідно до яких особа може звертатися щодо внесення змін в актовий запис, складений відносно цієї особи, при цьому самі зміни можуть стосуватися персональних даних іншої особи.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Краматорськ Донецької області, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що 18.05.1976 року складено відповідний запис № 895, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, виданим повторно 12.05.2017 року серії НОМЕР_1 (а.с.13).

ОСОБА_1, бажаючи внести зміни до актового запису цивільного стану про народження № 895 від 18.05.1976р., а саме змінити національність в графі батька з «росіянин» на «німець», звернулась з заявою до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. На підтвердження свого прохання заявницею були надані та відділом зібрані наступні документи:

- копія паспорта заявниці серії НОМЕР_2 виданого 14.01.2015 Краматорським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області;

- копія актового запису про народження батька № 1358, складеного 09.08.1952 відділом ЗАГС міста Карпінська Свердловської області Російської Федерації;

- копія актового запису про шлюб батьків № 933, складеного 19.07.1975 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та до нього повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ЕКО - № 569379 - ЕКО № 569380 від 25.05.2017 (в ДРАЦСГ за № 2);

- копія актового запису про розірвання шлюбу батьків № 722, складеного 21.09.1979 -Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та до нього повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ЕКО -№ 569381 - ЕКО № 569382 від 25.05.2017 (в ДРАЦСГ за № 2);

- копія актового запису про смерть батька № 46, складеного 06.10.1992 відділом ЗАГС адміністрації Омсукчанського міського округу Магаданської області Російської Федерації.

За результатами розгляду заяви Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено Висновок про відмову про внесення змін до актового запису цивільного стану.

Висновок вмотивовано наступним:

- в актовому записі про народження № 895, складеного 18 травня 1976 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ОСОБА_1 національність батька дитини зазначено «росіянин»;

- аналіз документів, представлених заявницею свідчить, що згідно копії актового запису про народження батька № 1358, складеного 09.08.1952 відділом ЗАГС міста Карпінська Свердловської області Російської Федерації національність матері дитини - росіянка (баба заявниці), національність дитини не визначено. Відомості щодо батька (діда заявниці) взагалі не вказані;

- бланки актових записів цивільного стану про народження зовсім не передбачають у розділі «Відомості про дитину» графу «Національність»;

- згідно копії актового запису про шлюб батьків № 933, складеного 19.07.1975 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та до нього повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ЕКО -№ 569379 - ЕКО № 569380 від 25.05.2017;

- копії актового запису про народження заявниці № 895, складеного 18.05.1976 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та до нього повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ЕКО №569379 - ЕКО № 569380 від 25.05.2017;

- копії актового запису про розірвання шлюбу батьків № 722, складеного 21.09.1979 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та до нього повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ЕКО № 569381 - ЕКО № 569382 від 25.05.2017 національність батька заявниці «росіянин».

Відповідно до копії актового запису про смерть батька № 46, складеного 06.10.1992 року ЗАГС адміністрації Омсукчанського міського округу Магаданської області Російської Федерації в графі національність проставлено () прочерк.

Таким чином, національність батька заявниці «німець» документами не потверджується. Отже, підтвердити національність батька заявниці «німець» та внести виправлення в актовий запис про народження заявниці не вдається можливим.

Позивач, в підтвердження національності свого батька надала наступні документи:

- копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19.07.1975 року НОМЕР_3,

- копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 06.02.1954 року № 359537,

- копію архівної довідки на ОСОБА_5 (дід позивача),

- копію рішення Краматорського міського суду Донецької області від 06 липня 2017 року про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а саме, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Мелітополь Запорізської області, німець, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Карпінськ Свердловської області, РРФСР, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, та дідом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки м. Краматорськ Донецької області, Україна,

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане Омсукчанським районним бюро ЗАЦС Магаданської області Російської Федерації серії НОМЕР_4 від 06.10.1992 року, актовий запис № 46, що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_7,

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 від 17.07.1933 року,

-копію свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 06.01.1949 року,

-копію довідки МВС УРСР від 05.08.1992 року,

-копію листа Німецького Червного Хреста на адресу ОСОБА_5 від 01.08.1994 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що спосіб, обраний позивачем для захисту її права на відновлення національності, фактично зводиться до вимоги змінити національність її померлого батька з «росіянин» на «німець», та у звязку з цим внести зміни до актового запису про її народження шляхом виправлення національності батька з росіянина на німець.

Однак, фактично позивач намагається не відновити свою національність відповідно до національності одного з батьків, а встановити факт національності свого батька на підставі доказів, які підтверджують національність його діда. При цьому, позивачем не надано доказів намірів батька змінити свою національність.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено право на звернення до компетентного органу щодо внесення змін до актового запису цивільного стану померлого батька.

Оцінка суду.

Як визначено частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як визначено п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративною справою у розумінні п.п. 1,2 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб'єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов'язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1, звертаючись із заявою до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, бажала внести зміни до актового запису про своє народження, зазначивши факт належності батька до німецької національності, а тому оскаржує протиправну, на її думку, відмову органу реєстрації актів громадянського стану, оформлену висновком про відмову щодо внесення змін до актового запису від від 18 травня 1976 року №895.

Отже спірні правовідносини пов'язані з відмовою відповідача внести зміни (зазначити факт належності її батька до німецької національності) до актового запису про народження ОСОБА_1, який відмінний від існуючого запису цивільного стану.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.49 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Аналогічні за змістом приписи закріплені у ст. 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-VI).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Тобто, реєстрації дій/подій, що впливають на набуття ,зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Відповідно до п. 1.1. розд. І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

На підставі ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У цій справі позивач ОСОБА_1 звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (ч. 1 ст. 273 ЦК України) на відображення у актовому записі про своє народження інформації про належність батька до німецької національності, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

У позовній заяві відсутні доводи за ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо неправомірності вказаної відмови відповідача, а лише вимога позивача зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису.

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.

Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 425/2737/17.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, оскаржуючи відмову Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо внесення зміни до актового запису про її народження, не просила визнати неправомірними дії відповідача, а мала намір вирішити питання про внесення змін щодо національності батька у вже існуючий запис про її народження, отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №807/45/17.

Таким чином, з врахуванням правового висновку Верховного Суду, з огляду на суть спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін у справі, суд вважає, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки в зазначеній справі порушено правила юрисдикції адміністративних судів, визначені ст. 19 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про закриття провадження по справі, отже апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 238, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №0540/7899/18-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №0540/7899/18-а - скасувати.

Провадження у справі №0540/7899/18-а за позовом ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 19 березня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова