Справа № 120/110/19-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 березня 2019 р. Справа № 120/110/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначила, що вона отримала вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області № Ф-6526-17 від 12.11.2018 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 15819,54 грн.

Разом із тим, дану вимогу позивач вважає протиправною, адже вона, як адвокат, не здійснювала свою професійну діяльність, а тому і не мала обов'язку сплачувати єдиний соціальний внесок за зайняття незалежною професійною діяльністю.

Наведені обставини зумовили позивача звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Також, разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.01.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

08.02.2019 Головним управлінням ДФС у Вінницькій області подано відзив на адміністративний позов, згідно якого не визнають позовні вимоги та просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на наступне.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється відповідно до частини першої ст. 5 Закону № 2464 і розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162 (далі - Порядок № 1162).

Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 1162 у разі прийняття рішення про ліквідацію, припинення незалежної професійної діяльності платник єдиного внеску зобов'язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за ф. № 7-ЄСВ та копії таких документів: розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.

Згідно з абзацом сьомим частини першої ст. 5 Закону № 2464 зняття з обліку осіб, які провадять незалежну професійну діяльність здійснюється за їх заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку.

Внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення незалежної професійної діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання (пп. 4 п. 11.18 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 р. № 1588).

Пунктом 9 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (далі - Порядок № 435), визначено, що у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності страхувальників, на яких не поширюється дія Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію або припинення діяльності таких страхувальників.

При цьому страхувальники, зазначені у п. 4 розділу III Порядку № 435, а саме, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані подати самі за себе Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (далі - Звіт) із зазначенням типу форми "ліквідаційна".

Термін сплати зобов'язань, визначених особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, у Звіті з позначкою "ліквідаційна", настає в день подання такого Звіту, відповідно єдиний внесок слід сплатити до дати подання Звіту включно.

Згідно з даними інформаційних баз, заява про зняття з обліку платника податків за формою № 8-ОПП подана позивачем 03.02.2017, проте заява про зняття з обліку платника єдиного внеску за ф. № 7-ЄСВ була подана лише 26.11.2018. Отже, на основі цих даних ОСОБА_1 була сформована вимога №Ф-6526-17 від 12.11.2018.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 11.02.2019 заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено та поновлено пропущений строк.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі, просила суд в їх задоволенні відмовити з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 зареєстрована адвокатом згідно рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4 від 04.04.1994. Право на заняття адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом № 2 від 19.12.2003.

Починаючи з 11.03.2013 адвокатську діяльність позивача зупинено на підставі заяви адвоката у відповідності до вимог п. 1 ч. 1. ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

31.07.2017 позивачем до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області були надані документи: оригінал витягу з Єдиного реєстру адвокатів України та заяви форм 8-ОПП, 7-ЄСВ.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці направлено позивачу лист №4763/11-32-1/07/1498 від 10.10.2018, з якого вбачається, що за інформацією Головного управління ДФС у Вінницькій області, борг ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску за 2017 рік становить 8448,00 грн.

17.10.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила відкоригувати картку особового рахунку по ЄСВ з 2017 року у звязку з невірними нарахуваннями. Крім того, зазначила, що заява про припинення платника податків від 31.01.2017; право на заняття адвокатською діяльністю зупинено з 11.03.2013.

Поряд із цим, встановлено, що 12.11.2018 відповідачем сформовано вимогу № Ф-6526-17, із якої слідує, що станом на 31.10.2018 за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 15819,54 грн.

23.11.2018 позивач повторно подала документи щодо припинення платника податків та зняття з обліку платника єдиного внеску. Додавши до заяви копії, а саме: витяг з Єдиного реєстру адвокатів України; заяву 8-ОПП від 30.01.2017; заяву 7-ЄСВ від 30.01.2017.

Листом від 22.12.2018 №11782/Ч/02-32-50-06 Головне управління ДФС у Вінницькій області повідомило ОСОБА_1, що згідно з даними інформаційних баз, заява про зняття з обліку платника податків за формою № 8-ОПП подана позивачем 03.02.2017, заява про зняття з обліку платника єдиного внеску за ф. № 7-ЄСВ подана 26.11.2018. Станом на 21.12.2018 згідно ІКП по ЄВ рахується заборгованість в сумі 15819,54 грн. Крім того, станом на 19.01.2019 по ІКП ЄВ (код платежу 71040000) будуть проведені нарахування в сумі 1638,12 грн. за 4 квартал 2018 року.

Вважаючи дії відповідача протиправними, а вимогу про сплату боргу № Ф-6526-17 від 12.11.2018 такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регламентовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За визначенням пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Згідно із ч.8 ст.9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

В даному ж випадку, заперечуючи проти задоволення даного адміністративного позову, представник відповідача зазначає, що підставою для зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється відповідно до частини першої ст. 5 Закону № 2464 і розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162.

Разом зі тим, суд звертає увагу на те, що у спірних відносинах позивач зупинила, а не припинила свою адвокатську діяльність, а тому посилання відповідача на необхідність дотримання позивачем вказаних норм права у разі зупинення своєї професійної діяльності є помилковими.

Крім того, суд критично ставиться до тверджень відповідача, що позивачем подана заява про зняття з обліку платника податків за формою №8-ОПП 03.02.2017, а заява про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою №7-ЄСВ подана лише 26.11.2018, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подані до органу фіскальної служби заяви: про припинення платника податків (форма №8-ОПП) від 30.01.2017 та про зняття з обліку платника єдиного внеску (форма №7-ЄСВ) від 30.01.2017.

Так, як уже зазначалось судом вище, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені п.5 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VІ до платників єдиного внеску.

З урахуванням вищенаведених норм права, суд дійшов висновку про те, що до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої роботи. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської прибуткової діяльності та факту зайнятості особи.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, визначені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до ст. 13 Закону № 5076-VI, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Пунктом 1 частини 1 ст. 31 Закону № 5076-VI визначено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката (п.1 ч. 3 ст. 31 Закону № 5076-VI).

Положеннями ст. 32 Закону № 5076-VI визначено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Виходячи зі змісту ч. 5 та 6 ст. 31 Закону № 5076-VI протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв'язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з'їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч. 1 ст. 17 Закону № 5076-VI).

Отже, правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк, у той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість її подальшого здійснення взагалі, у зв'язку з чим анулюється свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Вказані обставини вказують на те, що поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак суд дійшов висновку про те, що дія положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, які регулюють особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов'язаннями, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.11.2018 по справі №820/1538/17, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

В даному як слідує, із матеріалів справи, зокрема витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, починаючи з 11.03.2013 адвокатську діяльність позивача зупинено на підставі заяви адвоката у відповідності до вимог п. 1 ч. 1. ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Крім того, із долученого ОСОБА_1 до позову заяв від 30.01.2017 про припинення платника податків (форма №8-ОПП) та про зняття з обліку платника єдиного внеску (форма №7-ЄСВ) вбачається, що подані вони до органу фіскальної служби вчасно, а посилання відповідача що заява за формою №7-ЄСВ подана лише 26.11.2018 суд вважає безпідставним. Оскільки в матеріалах справи, крім іншого, міститься заява позивача від 17.10.2018, в якій вона просила відкоригувати картку особового рахунку по ЄСВ з 2017 року у звязку з невірними нарахуваннями і зазначила, що заява про припинення платника податків від 31.01.2017, а право на заняття адвокатською діяльністю зупинено з 11.03.2013 та заява від 23.11.2018, де позивач повторно подала документи щодо припинення платника податків та зняття з обліку платника єдиного внеску, додавши до заяви копії, а саме: витяг з Єдиного реєстру адвокатів України; заяву 8-ОПП від 30.01.2017; заяву 7-ЄСВ від 30.01.2017.

Натомість, починаючи з 11.03.2013 позивач не здійснювала адвокатської діяльності та не отримувала доходу від такої діяльності, оскільки не мала усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність у неї обов'язку сплати єдиного внеску, як самозайнятої особи, незалежна професійна діяльність якої є зупиненою.

Враховуючи вище наведене, а також беручи до уваги факт зупинення позивачем своєї адвокатської діяльності, суд приходить до висновку про відсутність у неї обов'язку щодо сплати єдиного соціального внеску протягом строку зупинення її права на заняття адвокатською діяльністю.

З огляду на викладене, 12.11.2018 відповідачем безпідставно сформовано та направлено на адресу позивача вимогу № Ф-6526-17 про сплату єдиного внеску в сумі 15819,54 грн.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-6526-17 від 12.11.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (вул. В. Ілика, 40, м. Вінниця, 21019, РНОКПП НОМЕР_1)

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Комар Павло Анатолійович