Справа № 812/259/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2019 року

Київ

справа №812/259/16

адміністративне провадження №К/9901/27400/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
на постановуЛуганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року (суддя С.С. Чиркін)
та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року (колегія у складі суддів: С.В. Жаботинська, Р.Ф. Ханова, Л.А. Василенко)
у справі №812/259/16
за позовомПриватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування повідомлення-рішення від 24 березня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» (далі - ПАТ «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби № від 24 березня 2016 року, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства в розмірі 3271, 27 грн.

Позов мотивовано тим, що оскільки позивач зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Сєвєродонецька Луганської області у населеному пункті, на території якого здійснювалась антитерористична операція, період проведення антитерористичної операції триває, а відповідно ПАТ «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс», як суб'єкт господарювання, що здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, поширюються умови звільнення від відповідальності за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з відсутності підстав для звільнення позивача від відповідальності за порушення вимог валютного законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки згідно із положеннями статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1669-VII) єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс - мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Проте, в матеріалах адміністративної справи відсутній вказаний сертифікат та відсутні докази щодо звернення позивача до Торгово-промислової палати України із заявою про засвідчення форс-мажорних обставин на період АТО у відповідності до статті 10 Закону №1669-VII, тобто ПАТ «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» не виконав усі вимоги законодавства, які є підставою для звільнення останнього з 14 квітня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи. Здебільшого доводи касаційної скарги є аналогічними обґрунтуванням його позову та апеляційної скарги.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» є юридичною особою, зареєстровано виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області 23 квітня 2001 року та перебуває на обліку, як платник податків у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, що знаходиться у м. Сєвєродонецьку, яке входить до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція згідно Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція від 30 жовтня 2014 року та від 02 грудня 2015 року.

ПАТ «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» укладено контракт № IMP/GT- 120614 від 02 червня 2014 року з компанією Generic Test GmbH - Продавець (м. Мюлгал, Німеччина), позивач - Покупець, за яким Продавець продав, а Покупець придбав товар на обумовлених умовах відповідно до Додатку № 1 (Специфікація товару), яка є невід'ємною частиною договору. Ціна за цим Контрактом встановлюються в Євро, загальна сума контракту складає 176168,00 Євро. Контракт діяв до 31 грудня 2015 року.

Згідно з платіжним дорученням ПАТ Промінвестбанк № 24 від 17 червня 2014 року позивач здійснив оплату придбаної партії товару на суму 65026,00 Євро.

Митне оформлення товару відбулося 17 вересня 2014 року відповідно до митної декларації (форма МД-2) від 17 вересня 2014 року № 433 та інвойсу від 09 вересня 2014 року № GT556_001.

Контролюючим органом на підставі наказу № 18 від 29 лютого 2016 року, згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» з питань дотримання вимог валютного законодавства за контрактом № IMP/GT- 120614 від 02 червня 2014 року з компанією Generic Test GmbH (м. Мюлгал, Німеччина) за період з 02 червня 2014 року по 20 вересня 2014 року, за результатами якої складено акт від 11 березня 2016 року № 6/28-05-45/31393258, яким зафіксовано порушення позивачем статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР (із змінами та доповненнями) в частині перевищення законодавчо встановлених термінів розрахунків за імпортними операціями за контрактом №IMP/GT-020614 від 02 червня 2014 року з компанією Generic Test GmbH м. Мюлгал, Німеччина, у сумі 65029,00 Євро прострочення 1 день.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 24 березня 2016 року №, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства в розмірі 3271,27 грн.

Статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року №185/94 (далі - Закон №185/94) встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Згідно зі статтею 4 Закону №185/94, порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

За змістом статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року. Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не приймався, тобто період проведення антитерористичної операції триває.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» були затверджені Переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких внесено м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада) (пп. 13 пункту 2).

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що позивач є суб'єктом господарювання, який звільняється від відповідальності за порушення вимог валютного законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, оскільки самого лише факту здійснення його діяльності на території проведення антитерористичної операції достатньо для визнання його таким.

Верховний Суд вважає безпідставними посилання судів попередніх інстанцій на відсутність сертифікату Торгово-промислової палати України, як єдиної підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Так, стаття 10 Закону №1669-VII визначає сертифікат Торгово-промислової палати України як єдиний належний та достатній документ, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань.

Поруч з цим, аналізуючи приписи вказаного Закону, слід зробити висновок про те, що невиконання зобов'язання особою може бути підтверджено обставинами непереборної сили, що звільняє таку особу від відповідальності, однак вказані зобов'язання випливають з інших правовідносин, а не тих які регулює Закон №185/94.

Норма, передбачена статтею 10 закону № 1669-VII, є загальною і поширюється на інші види невиконаних зобов'язань, а відтак не може бути застосовано до спірних правовідносин з огляду на те, що вони регулюються спеціальною нормою, а саме - статтею 4 Закону №185/94, яка прямо передбачає застосування відповідальності за порушення термінів розрахунків в іноземній валюті до резидентів, що порушили терміни розрахунків, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення.

Відтак, оскільки позивач в охоплені перевірками періоди здійснював діяльність на території проведення антитерористичної операції, то у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування йому пені за несвоєчасні розрахунки у сфері зовнішньоекономічної діяльності в порядку статті 4 Закону № 185/94.

Отже позивач, не повинен надавати сертифікат Торгово-промислової палати України, що не було взято до уваги судами попередніх інстанцій. Доведенню в даному випадку підлягає лише здійснення ним діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Підсумовуючи викладене, Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що у відповідача були правові підстави для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 349, статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення, не передаючи справи на новий розгляд. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, оскаржуючи у судовому порядку вказане податкове повідомлення-рішення сплатив судовий збір: до суду першої інстанції - 1378 грн. (квитанція №5572 від 25 березня 2016 року на суму 1378 грн.); до суду апеляційної інстанції - 1515,80 грн. (квитанція №5629 від 27 липня 2016 року); до суду касаційної інстанції - 1653,60 грн. (квитанція №4098 від 31 серпня 2016 року).

З огляду на викладене судовий збір, сплачений позивачем до суду першої інстанції та в порядку апеляційного і касаційного оскарження, підлягає стягненню на його користь у розмірі, який був встановлений Законом України «Про судовий збір» на день його звернення до кожної з інстанцій.

Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 351 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» задовольнити.

2. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року у справі № 812/259/16 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» задовольнити.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби № від 24 березня 2016 року, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства в розмірі 3271, 27 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, сплачений позивачем судовий збір в загальному розмірі 4547,40 грн., в тому числі за подання адміністративного позову в розмірі 1378 грн., апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн. та касаційної скарги у розмірі 1653,60 грн.

6. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду