Справа № 520/10729/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 березня 2019 р. № 520/10729/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В.,

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.,

у присутності

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гнатенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів ,-

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають в умисному не виконанні, у грудні 2012 року, постанови від 18.12.2012 року Борівського районного суду Харківської області в частині поновлення мене на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, котра підлягала негайному виконанню, що призвело до не проведення звільнення у грудні 2012 року з виборної посади в зв'язку закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 5 скликання та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів;

визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які полягають у не розгляді по суті мого звернення від 12.11.2018 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, в зв'язку з поновленням Ізюмським міськрайонним судом Харківської області рішенням від 14 червня 2018 року, яке набрало законної сили на підставі постанови від 24 жовтня 2018 року, мого права на отримання пенсії з жовтня 2011 року, у відповідності до вимог Закону України "Про державну службу";

визнати неправомірною, викладену у листі №111-2065/2242 від 16.11.2018 року, відмову Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів, в зв'язку з поновленням Ізюмським міськрайонним судом Харківської області рішенням від 14 червня 2018 року, яке набрало законної сили на підставі постанови від 24 жовтня 2018 року, мого права на отримання пенсії з жовтня 2011 року, у відповідності до вимог Закону України "Про державну службу";

стягнути з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на мою, ОСОБА_1, користь одноразову грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів у сумі 26607,50 грн. (двадцять шість тисяч шістсот сім грн. 50 коп.);

зобов'язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області, у встановлений судом термін, подати звіт про виконання прийнятого рішення

Ухвалою від 03.12.2018 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що внаслідок невиконання у грудні 2012 року, постанови від 18.12.2012 року Борівського районного суду Харківської області в частині поновлення його на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, котра підлягала негайному виконанню, не проведення звільнення у грудні 2012 року з виборної посади в зв'язку закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 5 скликання, він позбавлений можливості отримати одноразову грошову допомогу у розмірі 10 посадових окладів. На звернення до відповідача стосовно виплати вказаної допомоги йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням усіх обставин по справі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що за розпорядженням міського голови № 98-К від 04.05.2006 року, позивач був призначений, на посаду першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.

Із долучених до матеріалів справи документів (а.с.23-24, 44-45) встановлено, що постановою Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року рішення Ізюмської міської ради Харківської області №2551 від 12.09.2008 року «Про звільнення першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства ОСОБА_1.» визнано незаконним та скасовано, а його поновлено на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.

Після отримання вказаного судового рішення, позивач звернувся до Ізюмського міського голови з відповідною заявою від 26.12.2012 року, про поновлення його на посаді на підставі постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року.

Ізюмський міський голова листом №376 від 21.01.2013 року відмовив у поновленні позивача на посаді першого заступника міського голови та у негайному виконанні вказаного постанови від 18.12.2012 року Борівського районного суду (а.с.46)

Рішенням Ізюмської міської ради Харківської області від 26 червня 2015 року № 3051 «Про виконання рішення Борівського районного суду» позивача поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово - комунального господарства з 31 липня 2008 року.

11 вересня 2015 року рішенням Ізюмської міської ради № 3174 внесено зміни до структури виконавчого комітету Ізюмської міської ради та введено посаду першого заступника міського голови з питань житлово - комунального господарства та визначено, що строк повноважень позивача, як першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово - комунального господарства, закінчується терміном повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання.

21 вересня 2015 року на підставі цього рішення за порядковим номером 42 був внесений запис до трудової книжки позивача про недійсність запису № 37 про його звільнення з 31 липня 2008 року.

Ізюмська міська рада 6 скликання припинила свої повноваження 10 листопада 2015 року.

17 листопада 2015 року позивача звільнено з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства у звязку із закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання.

09.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів (а.с.47). За результатами розгляду вказаного звернення позивачеві надана відповідь від 16.02.2015 року № Ш-185/106, у якій вказано , що станом на 16.02.2015 року до Борівського районного суду подано заяву про надання роз'яснень щодо виконання рішення суду від 18.12.2012 року, після отримання яких рішення суду першої інстанції буде виконано.

12.10.2018 року позивач знов вернувся з відповідною заявою до відповідача (а.с.55-56), за результатами розгляду якої листом від 16.11.2018 року № Ш-2065/2242 (а.с.57) позивачеві з посиланням на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 року у справі № 623/1594/17 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Частиною другою ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що заробітна плата складається з окладу, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років та інших надбавок, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 11 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у разі звільнення з роботи в органах місцевого самоврядування у зв'язку з виходом на пенсію посадовим особам місцевого самоврядування виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів за наявності не менше 10 років стажу на посадах в органах місцевого самоврядування чи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців» (в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Згідно рішення Конституційного суду України від 26 листопада 2013 року №11-рп/2013 грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця та наявності страхового стажу, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років. Жодних додаткових умов для виплати грошової допомоги державному службовцю у разі виходу його на пенсію в частині тринадцятій статті 37 Закону №3723 не встановлено.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 14.06.2018 року у справі 623/2002/16, яке залишено в сили постановою Харківського апеляційного адміністративного сду від 24.10.2018 року, встановлено, що станом на 21 вересня 2015 року стаж позивача складає 15 років 07 місяців 20 днів.

Постановою від 20 січня 2015 року Ізюмського міськрайонного суду Харківської області по справі №623/4287/14-а, яка набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 року, встановлено, що час протягом якого позивач не працював у зв'язку з незаконним відстороненням від роботи (посади) зараховується як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу та враховується при призначенні пенсії.

Враховуючи, що при призначенні його, в травні 2006 року, на посаду першого заступника міського голови з питань управління житлово- комунального господарства, стаж служби в органах місцевого самоврядування складав 8 років 3 місяці (розпорядження міського голови №98-К від 04.05.2006 року), то з огляду на наведені вимоги законодавства України та судове рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.05.2015 року, станом на грудень 2012 року його стаж служби в органах місцевого самоврядування становив 14 років і 10 місяців.

На час досягнення пенсійного віку (17.10.2011 року) позивач не працював на посаді, що дає право на отримання пенсії державного службовця, внаслідок незаконного звільнення 12 вересня 2008 року, а отже не мав можливості звернутися за призначенням пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу».

Таким чином, згідно зазначених судових рішень станом на 17.10.2011 р. позивач перебував у трудових відносинах з виконавчим комітетом Ізюмської міської ради та працював на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, що підтверджується записами № 36 та № 42 у його трудовій книжці.

Крім того, на виконання постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.01.2015 р. по справі 623/4287/14-а, яка набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2015 р. Управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області було здійснено перерахунок та виплату пенсії з урахуванням у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» періоду з 12.09.2008 р. по 01.12.2009 р. до загального стажу, що дає право на отримання пенсії.

Отже, на дату досягнення пенсійного віку позивач мав необхідний стаж для отримання грошової допомоги.

Суд звертає увагу на те, що на дату звільнення позивача (17.11.2015 року) та чинну на цю дату редакцію Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» норма закону, яка передбачала виплату вихідної допоомги у розмірі 10 посадових окладів виключена.

Проте, враховуючи приписи ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин рішення Європейського суд з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04) , де суд зазначив, що Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої договірної Сторони дозволяла, щоб ... обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтована тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Поновлення позивача на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, на виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 р., здійснено виконавчим комітетом Ізюмської міської ради, лише у вересні 2015 р., що унеможливило звернення у грудні 2012 року, до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про призначення пенсії, у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Отже, станом на грудень 2012 року були наявні всі підстави для виплати позивачу передбаченої ч. 11 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів.

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Надаючи правову оцінку належності обраного способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та обтяжити відповідача обов'язком нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних посадових окладів відповідно до ч. 11 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Крім того, нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 посадових оскладів відповідно до Закону України « Про службу в ораганх місцевого самоврядування» покладено на органи місцевого самоврядування. З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 № 21-11а14. Враховуючи викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошової допомоги у розмірі 26607.50 грн., оскільки вказана допомога ще не нарахована.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов'язання відповідача подати у десятиденний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У даному випадку у суду на цей час відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде виконано судове рішення, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до ст. ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (іпн.НОМЕР_1) грошову допомогу у розмірі десяти місячних посадових окладів відповідно до ч. 11 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати постановлення рішення. Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

У повному обсязі рішення виготовлено 18.03.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.