Справа № 0640/4161/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2019-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4161/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

06 березня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Коршак Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року (повний текст якого складено в м. Житомирі 04 грудня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №155-53 та №156-53 від 23.02.2018р., податкової вимоги №51144-53 від 07.06.2018р.,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (ГУ ДФС у Житомирській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 лютого 2018 року №155-53, №156-53 про визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та податкової вимоги №51144-53 від 07 червня 2018 року про визначення податкового боргу.

28 листопада 2018 року Житомирський окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнятті ГУ ДФС у Житомирській області з дотриманням та відповідно до ст. 266 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи", (набрав чинності 01.01.2015), викладено у новій редакції ст.266 Податкового кодексу України (ПК України), якою запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно із пп.266.3.1- 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об'єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 03.04.2018року ОСОБА_4 є власником, окрім іншого, нерухомого майна, а саме: трьох приміщень, відповідно площами 247,3кв.м., 234,8кв.м та 404,9кв. за адресою: АДРЕСА_1, та трьох приміщень відповідно площами 1189,1 кв.м., 172,3 кв.м. та 110,00кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

За таких обставин, ГУ ДФС у Житомирській області 23 лютого 2018 року винесені податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено податок на всі ці об'єкти нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, зокрема:

-№155-53 про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 3005,44грн., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 234,8кв.м;

- №156-53 про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 3500,71грн., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 273,5кв.м.

Також, 07 червня 2018 року ГУ ДФС у Житомирській області винесено податкову вимогу №51144-53 про визначення позивачу податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 6506,15грн.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що у 2008 році позивач набула права власності на 23/100 частини (відповідає 273,5кв.м.) нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 1189,1 кв.м. (будівля ресторану "Радомишль").

При цьому, у 2012 році позивачем частина вказаної будівлі була реконструйована під приміщення більярдної з кафетерієм площею 172,3 кв.м. (кафе "Статус"). Вказане приміщення було прийнято в експлуатацію та видано свідоцтво про право власності.

У 2014 році позивачем інша частина вказаної будівлі була реконструйована під торгово-офісні приміщення площею 110 кв.м. Вказане приміщення також в установленому порядку було прийнято в експлуатацію, видано свідоцтво про право власності.

Тобто, в результаті проведених протягом 2012-2014років реконструкцій нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, площею 273,5кв.м. фізично було перетворено у два окремі приміщення площею відповідно 172,3 кв.м. та 110 кв.м.

Також, у 2009 році позивач на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, площею 234,8кв.м. (перший поверх колишньої швейної фабрики).

У 2012 році позивачем проведена добудова до вказаного приміщення, що призвело до збільшення його площі до 404,9 кв.м. Вказане приміщення було прийнято в експлуатацію, видано свідоцтво про право власності.

Тобто, в результаті проведеної в 2014 році добудови нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, площею 234,8кв.м. фізично було перетворено в нерухоме майно за цією ж адресою, але з більшою площею - 404,9кв.м.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки нерухоме майно площею 234,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, та площею 273,5кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 в результаті реконструкції та добудови перестали фізично існувати як окремі об'єкти нерухомості, а тому не могли бути об'єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-IV (Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 9 Закону №1952-IV орган державної реєстрації прав: 1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; 2) забезпечує ведення Державного реєстру прав; 3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; 4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; 5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Згідно з ст. 12 Закону №1952-IV державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Так, у судовому засіданні представник позивача зазначив про те, що позивач зверталась до державного реєстратора із заявою про внесення змін до Державного реєстру щодо реконструкції та добудови приміщень нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, та Житомирська область, м.Радомишль, Соборний майдан, 4, які були внесені реєстратором під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Також зазначив про те, що позивачем в судовому порядку дії державного реєстратора щодо не внесення відомостей до Державного реєстру не оскаржувались.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для його скасування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №155-53 та №156-53 від 23.02.2018р., податкової вимоги №51144-53 від 07.06.2018р., - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 березня 2019 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.