Справа № 580/299/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року справа № 580/299/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі:

головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Салабай М.В.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

представника відповідача ОСОБА_2 (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

25.01.2019 ОСОБА_1 (18003, м. Черкаси, вул. Гуржіївська, буд.102; РНОКПП НОМЕР_1) (далі позивач) звернувся у Черкаський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, буд.235; ) (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування:

рішення від 17.10.2018 № в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені в сумі 1174,52 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄВ);

вимоги від 07.11.2018 №Ф-1643-50 в частині сплату боргу в сумі 6048,33 грн.;

вимоги від 07.12.2018 №Ф-1643-50 про сплату боргу в сумі 6048,33 грн.;

вимоги від 03.01.2019 №Ф-1643-50 про сплату боргу в сумі 7727,00 грн.

Позов мотивовано тим, що під час прийняття спірних рішень відповідач неправомірно здійснив подвійне оподаткування позивача як фізичної особи-підприємця та особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, що не відповідає вимогам податкового законодавства. Позивач стверджує, що у повному обсязі сплатив ЄВ за провадження ним підприємницької діяльності, боргу не має. Наголошує, що законодавством не передбачено заборони адвокату здійснювати підприємницьку діяльність і перебувати на спрощеній системі оподаткування. Отже, спірні рішення у відповідних частинах підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 29.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. Встановлено відповідачу строк, тривалістю пятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, для надання відзиву на позовну заяву.

15.02.2019 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з огляду на те, що законодавство України розмежовує поняття здійснення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем та здійснення незалежної професійної діяльності адвокатом, за кожну з яких має бути сплачений ЄВ. Оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює адвокатську діяльність, він має сплатити окремо ЄВ за усі види діяльності. У звязку з цим відсутнє подвійне оподаткування, а спірні рішення є правомірними.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та оцінивши заявлені доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 14.12.2005 (РНОКПП НОМЕР_1), здійснює діяльність у сфері права. Відповідно витягу від 20.01.2015 позивач є платником єдиного податку 3 групи. Крім того, зареєстрований платником страхових внесків в органі Пенсійного фонду.

Відповідно до свідоцтва від 27.10.2003 №197 позивач має право на зайняття адвокатською діяльністю.

17.10.2018 відповідач прийняв спірне рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені в сумі 1687,67грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄВ за період з 20.01.2016 до 11.10.2018.

07.11.2018 відповідач прийняв вимогу №Ф-1643-50 про сплату боргу з ЄВ у сумі 6552,48 грн.

07.12.2018 відповідач прийняв вимогу №Ф-1643-50 про сплату боргу з ЄВ в сумі 6048,33 грн.

03.01.2019 відповідач прийняв вимогу №Ф-1643-50 про сплату боргу з ЄВ в сумі 7727,00 грн.

За наслідками процедури адміністративного оскарження вказані рішення органами ДФС України залишені без змін.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням, суд врахував таке.

П.1 ч.1 ст.1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) передбачено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського обєднання.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону №5076-VI адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

На підставі підп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з пунктами 63.1, 63.2 ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

П.63.5 ст. 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 65.2 ст. 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Згідно підп. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до підп.4 п.6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (далі Порядок №1588), якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов'язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Відповідно до пунктів 178.1, 178.2 ст.178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Отже, питання взяття на облік та оподаткування осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у т.ч. адвоката, відмінне від порядку здійснення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем.

З аналізу зазначеного вбачається, що фізична особа, яка здійснює незалежну адвокатську діяльність, не може бути підприємцем в межах такої адвокатської діяльності. При цьому, законодавством не заборонено фізичній особі, яка здійснює незалежну адвокатську діяльність, бути підприємцем та здійснювати іншу підприємницьку діяльність, не заборонену законом.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктами 4, 5 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Позивач мав чинне свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, не заперечував проти фактичного її здійснення та здійснення підприємницької діяльності у сфері права. Отже, позивач є платником ЄВ. Перебування його на спрощеній системі не спростовує обов'язку сплачувати вказаний вид збору.

На підставі п.19 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14.04.2015, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, отримують дохід від цієї діяльності та одночасно є фізичними особами-підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти відповідно до виду діяльності та обраної системи оподаткування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, базою нарахування є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом України № 2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч.5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, тобто для осіб, що провадять незалежну професійну діяльність, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Проаналізувавши наведені норми суд дійшов висновку, що на законодавчому рівні розмежовано порядок нарахування, ставки єдиного внеску та його облік для фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Отже, у разі провадження підприємницької діяльності та незалежної професійної діяльності, нарахування та сплата єдиного внеску має бути здійснена за кожним видом діяльності окремо за встановленими Законом №2464-VI ставками.

Позивач не здійснив нарахувань ЄВ, що є порушенням вказаних вище нормативно-правових актів.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано ст. 9 Закону № 2464-VI. Так, згідно з частинами 2 і 3 цієї ж статті Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

В силу приписів п. 1 і 4 ч. 2 ст. 6, абз.1 і 2 ч. 8, частин 11 і 12 ст. 9 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Зокрема, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

В розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.

Частинами другою та третьою ст. 25 Закону № 2464-VI встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. При цьому, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За змістом норм частин 10, 13 ст.25 цього Закону на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно з п.2 ч.11 ст.25 зазначеного Закону орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції. Зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ЄВ накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Ч.14 ст. 25 Закону №2464-VI визначено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

З аналізу наведених норм вбачається, що у разі виникнення недоїмки зі сплати єдиного внеску контролюючим органом застосовується штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум, а також нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, про що службовою особою контролюючого органу приймається відповідне рішення.

З даних зворотного боку облікової картки позивача з ЄВ суд встановив, що ним несвоєчасно сплачено єдиний внесок за 4 квартал 2015 року, 4 квартал 2016 року та 1-2 квартали 2018 року, у звязку з чим спірним рішенням від 17.10.2018 № відповідач нарахував йому штраф за період з 20.01.2016 до 11.10.2018 у розмірі 20% від суми несвоєчасно сплаченого ЄВ у розмірі 1303,95 грн., а також нарахував пеню в сумі 374,72 грн. Суд врахував, що нарахування пені у сумі 355,47 грн. та штрафу у розмірі 819,05 грн. позивач не оспорив у зв'язку з визнанням порушення.

Позивачем сплачувався ЄВ згідно з платіжними дорученнями від 19.01.2018 № в сумі 2112,00 грн., від 06.04.2018 № в сумі 2457,18 грн., від 19.07.2018 № в сумі 2457,18 грн., від 10.10.2018 № в сумі 2457,18 грн., від 23.11.2018 №504,15 грн. Однак вказані суми сплати відображені в обліковій картці позивача з ЄВ та зараховані для погашення заборгованості з цього платежу.

У звязку з нарахуванням позивачу ЄВ за провадження незалежної професійної діяльності та за здійснення підприємницької діяльності, як фізичною особою-підприємцем, виникала недоїмка: 1638,12 грн. за 2 квартал 2018 року та 4914,36 грн. за 3 квартал 2018 року.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

При цьому, сума недоїмки ЄВ у спірних вимогах від 07.12.2018 №Ф-1643-50 та від 03.01.2019 №Ф-1643-50 зазначена з наростаючим підсумком відповідно до абз.8 п.3 Розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства Фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, яким предбачено, що вимога про сплату боргу надсилається протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Враховуючи, що позивачу правомірно нараховані штраф та пеня за несвоєчасно сплачені суми єдиного внеску згідно з оскаржуваним рішенням від 17.10.2018 №, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано на підставі ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI винесено спірні вимоги про сплату боргу.

Тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а судові витрати розподілу.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Копію рішення направити учасникам справи.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 18.03.2019.