Справа № 808/2484/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2019 року м. Дніпросправа № 808/2484/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в адміністративній справі №808/2484/18 (головуючий 1-ї інстанції Калашник Ю.В.) за позовом ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, (третя особа: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.06.2018 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Бердянського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не виплати йому пенсії за період з 01.12.2017 по теперішній час та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому такої пенсії з 01.12.2017 року;

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо припинення виплати йому щомісячної страхової виплати за період з 01.12.2017 року по теперішній час та зобов'язати відповідача здійснити таку з 01.12.2017 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.12.2017 року.

Зобов'язано Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2017 року та виплатити заборгованість за період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року.

Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01.12.2017 року.

Зобов'язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області поновити виплату щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з 01.12.2017 року та виплатити заборгованість за період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони повідомлялись про розгляд справи належним чином.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа згідно із ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», про що свідчить довідка № /23916 від 27.02.2018 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.11).

Крім того, позивач перебуває на обліку в Бердянському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з 06.05.2004 року як отримувач щомісячної страхової виплати у зв'язку з зареєстрованим страховим випадком трудового каліцтва, що мало місце 07.03.2001 року. Позивач визнаний інвалідом 2 групи довічно, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 16.02.2012 року (а.с.12).

Позивач перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки від 29.12.2014 року №.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради №469 від 24.11.2017 року скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи № від 29.12.2014 року на підставі інформації щодо перетинання державного кордону України (а.с.43).

Виплата пенсії та страхових виплат позивачу були припинені з 01.12.2017 року.

Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом №525/Б-4 від 21.12.2017 року повідомило позивача про те, що рішенням №469 від 24.11.2017 року довідку позивача № від 29.12.2014 року скасовано, а тому з 01.12.2017 року виплата пенсії припинена (а.с.15).

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області листом №1002 від 20.12.2017 року повідомило позивача про те, що щомісячна страхова виплата припинена з 01.12.2017 року згідно рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради «Про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» №469 від 24.11.2017 року. На підставі вказаного рішення третьої особи, відповідачем винесено постанову від 30.11.2017 року №0804/20054/20054/22 про припинення позивачу щомісячної страхової виплати в розмірі 4620,69 грн.. Виплату припинено з 01.12.2017 (а.с.14).

Позивач, не погодившись з діями та рішеннями відповідачів, оскаржив їх до суду.

Колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Статтею 46 Конституція України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV (далі по тексту - Закон №1105).

Пунктом третім розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105 встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею третьою Закону №1105 визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону №1105-XIV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з'ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, повязаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону №1105 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 49 цього ж закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Статтею 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі по тексту - Закон №1706) для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно ст.12 Закону №1706 підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу (абз. 3 п. 2 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції №20).

За приписами п.7-1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509, у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Пунктом 2 постанови № 365 встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до пп.2 п.12 постанови №365 соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/ перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області не надано акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, який міг би підтвердити факт відсутності позивача як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання.

З матеріалів справи вбачається, що страхові виплати та нарахування пенсії позивачу припинено у зв'язку із скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.12.2014 року № рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради №469 від 24.11.2017 року (а.с.43).

Проте, ані ч.1 ст.46 Закону №1105, ані ч.1 ст.49 Закону №1105 такої підстави для припинення виплати щомісячних страхових виплат та припинення виплати пенсії не встановлено.

Підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач, не є законами, а тому не можуть змінювати в бік звуження прав громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Положеннями статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ч.7 ст.47 Закону №1105 якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Така правова позиція висловлена в постановах Великої палати Верховного Суду за результатами розгляду зразкових справ: №805/402/18 (провадження №11-644асі18) від 04.09.2018 року; №243/3505/16ц від 20.08.2018 року.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивачу поновлено виплату пенсії з 01.06.2018 року та проведено виплату пенсії за червень 2018 року.

Під час розгляду справи статус позивача, як пенсіонера, та правильність нарахування розміру пенсії відповідачем не оспорюється. При цьому, припинення виплати пенсій відбулось всупереч чинного законодавства, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати з вини відповідача належну йому пенсію з 01.12.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції про визнання протиправними дій пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2017 року та зобов'язання останнього поновити виплату пенсії позивачу з 01.12.2017 року та виплатити заборгованість за період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року.

Крім того, судом судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач отримав нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27.02.2018 року №/23916, у зв'язку із чим Фондом соціального страхування поновлено щомісячні страхові виплати позивачу з червня 2018 року.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії Фонду соціального страхування щодо припинення виплати позивачу щомісячних страхових виплат з 01.12.2017 року є протиправними, суперечать як чинному законодавству, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а відтак належним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача поновити виплату щомісячної страхової виплати з 01.12.2017 року та виплатити заборгованість за період з 01.12.2017 року по 31.05.2018 року, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в адміністративній справі №808/2484/18 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року в адміністративній справі №808/2484/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак