Справа № 756/12188/18
Суддя: Новосад М. Д.
Дата ухвалення: 2019-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/459/23/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2019 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосад М.Д.,

з участю секретаря судового засідання Сиванич У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до рядового поліцейського 4 роти 4 батальйону полку №1 ОСОБА_2 УПП у м.Київ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив скасувати постанову серії ЕАВ № 567516 від 30.08.2018 року про накладення на нього штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження в справі.

На обгрунтування позову послався на те, що 30.08.2018 року відносно нього рядовим УПП у м. Києві ОСОБА_3 було винесено вказану вище постанову, якою накладено на нього штраф в розмірі 255,00 грн. за порушення ч.1 ст.122 КУпАП. В постанові вказано, що він, рухаючись вул. Нижній Вал, 37 здійснив рух ліворуч із смуги, передбаченої для руху прямо, чим порушив п.4.1 Правил дорожнього руху. Стверджує, що не рухався вулицею ОСОБА_4,а перетинав її, рухаючись вулицею Межигірська прямо, не здійснюючи жодних маневрів. Вказує, що перетнувши перехрестя, був зупинений працівниками поліції. Рядовий ОСОБА_2 підійшов до нього та попросив документи, що він і зробив передав працівнику поліції свої документи. Останній повідомив його про порушення ним Правил дорожнього руху, однак жодних доказів такого йому не надав. В подальшому працівник поліції пішов до своєї машини та повернувся із постановою про визання його виним у порушенні Правил дорожнього руху та у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Стверджує, що працівник поліції при винесенні постанови серії ЕАВ № 567516 від 30.08.2018 року не роз'яснив його права, не дослідив докази та не дав йому можливості заявити будь-які клопотання, які стосуються розгляду цієї справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні його позову, посилаючись на те, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не впливає на суть вчиненого порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Розгляд справи здійснено за відсутності сторін у письмовому провадженні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.9 ст.205 ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розгляд справи призначався на 05.03.2019 року, повне рішення складено 11.03.2019 року.

Оцінивши інші докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до постанови серії ЕАВ № 567516 від 30.08.2018 року ОСОБА_1 30.08.2018 року о 10.02 год. у м. Київ по вул. В.Вал, 34/13, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 4.1 «рух прямо» здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4 «г» Правил дорожнього руху, відповідальність за це передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Постанову серії ЕАВ № 567516 від 30.08.2018 року ОСОБА_1 оскаржив до Управління патрульної поліції у місті Києві. Рішенням Управління патрульної поліції у місті Києві постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 серії ЕАВ № 567516 від 30.08.2018 року залишено без змін, а скаргу останнього без задоволення.

Згідно з п.8.4 «г» Правил дорожнього руху до дорожніх знаків належать наказові знаки, які показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

У відповідності до Правил дорожнього руху дорожній знак 4.1 позначає рух прямо. Дія знаків 4.1-4.6 не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знаків 4.1-4.6 поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким вони встановлені. Дія знака 4.1, установленого на початку дороги або за перехрестям, поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Приписами статті 14 Закону України від 30.06.1993р. № 3353 «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху особи (далі ПДР України), які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП порушення, зокрема, вимог дорожніх знаків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга і третя статті 122КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частина 4 статті 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 567516 від 30.08.2018 року, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення, то у такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, норми якої не передбачають обовязкове зазначення в її змісті нормативного акту, який було порушено, а лише вказують на необхідність зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, з чого можна зробити висновок, що саме тільки рішення суду щодо порушення інспектором черговості певних етапів при розгляді справи не виключає факту вчинення правопорушення позивачем, а також настання адміністративної відповідальності за адміністративний проступок.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача, як на основну з підстав обґрунтованості його позову, на те, що при винесенні постанови серії ЕАВ № 567516 від 30.08.2018 року інспектор не дотримався вимог, передбачених ст..286 КУпАП, виходячи з такого.

У разі, якщо інспектор під час винесення постанови порушив визначені зазначеною вище нормою права позивача, останній наділений правом оскаржити його дії до вищестоящого органу або ж до суду.

У даному спорі питання оскарження неправомірних дій працівника національної поліції не розглядається, оскільки позивач оскаржує незаконність постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Сам факт не роз'яснення прав особі під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення не може тягнути за собою скасування по суті правильного рішення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху за наявності встановленого факту вчинення такого правопорушення.

Судом не встановлено порушень з боку інспектора Національної поліції вимог ст.ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку при розгляді справи про адміністративне правопорушення дії поліцейського були правомірними та такими, що не порушували права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а постанова серії ЕАВ № 567516 від 30.08.2018 року обґрунтована та винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Також суд вважає доведеним наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо», тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 243-246, 250, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення - 11.03.2019 року.

Суддя: М. Д. Новосад