Справа № 0940/13/19
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2019 р. справа № 0940/13/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панікара І.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою віповідальністю Фірма "Актив" про стягнення податкового боргу в сумі 31519,28 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2019 року Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою віповідальністю Фірма "Актив" (надалі - відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 31519,28 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем, станом на день подання адміністративного позову рахується податковий борг, що виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих сум податкового зобов`язання по орендній платі за земельну ділянку державної або комунальної власності з юридичних осіб, згідно податкових декларацій за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 року та з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року в розмірі 31519,28 гривень. Заборгованість станом на день розгляду справи боржником не сплачена. На підставі наведеного позивач просить позов задоволити та стягнути дану заборгованість.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.01.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В періоди: з 28.01.2019 року 02.02.2019 року, з 16.02.2019 року по 18.02.2019 року, 21.02.2019 року по 22.02.2019 року та з 04.03.2019 року по 06.03.2019 року головуючий по справі суддя Панікар І.В. перебував у службових відрядженнях, у зв`язку з чим, 60-денний строк розгляду справи продовжено на 9 календарних днів.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин, згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши відповідно до вимог статті 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Актив" є юридичною особою та перебуває на обліку у Головному управлінні Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, як платник податків і зборів, у тому числі, як платник плати за землю.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Актив" подало до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки державної чи комунальної власності за звітні податкові періоди за 2017 та 2018 роки, в яких самостійно задекларувало грошові зобов'язання з орендної плати за землю (а.с. 10-13).

Так, згідно декларацій за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року та з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року відповідач самостійно визначив суму грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки в розмірі 31300,24 гривні (щомісячний розмір податку 2260,86 гривні).

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнення вищевказаної заборгованості з урахуванням застосованої пені в розмірі 219,04 гривень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В підпункті 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового Кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 Податкового Кодексу України).

Згідно із пунктом 46.1. статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (пункт 49.1, пункт 49.2 статті 49 Податкового кодексу України).

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (пункт 285.1, пункт 285.2 статті 285 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статті 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (пункту 288.2, пункту 288.3 статті288 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню (пункт 56.11 статті 56 ПК України).

Відтак, самостійно визначені відповідачем суми грошових зобов`язань у податкових деклараціях з орендної плати за землю за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року та з 01.01.2018 року по 31.11.2018 року є узгодженими та підлягають обов`язковій сплаті в загальному розмірі 31519,28 гривень.

Окрім того, відповідачу відповідно до пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України платнику нараховано пеню в сумі 219,04 гривень.

На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України, відповідачу надіслано податкову вимогу від 12.12.2017 року за № 34868-17.

На час розгляду справи податкова вимога є не відкликаною.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов’язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що сума узгоджених податкових зобов'язань в сумі 31300,24 гривень та нарахована пеня в сумі 219,04 гривень є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено, внаслідок чого підлягає стягненню у судовому порядку.

Доказів, які б свідчили про погашення податкового боргу відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області задоволити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Актив" (площа Ринок 7, м. Івано-Франківськ, 76018, ) та за рахунок готівки, що йому належить в дохід бюджету податковий борг в загальному розмірі 31519 (тридцять одна тисяча п'ятсот дев'ятнадцять) гривень 28 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (вул. Незалежності 20, м. Івано-Франківськ, 76018, );

Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Актив" (площа Ринок 7, м. Івано-Франківськ, 76018, ).

Суддя Панікар І.В.