Справа № 808/479/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 лютого 2019 року Справа № 808/479/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Фесик А.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними і скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення:

-від 06.12.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 26147,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 20918,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5229,50 грн.

- від 06.12.2017 року №, яким у грудні 2014р. і квітні 2015р. за платежем податок на додану вартість зменшено суму податкового зобов'язання для цілей розділу V Податкового кодексу України на 70082,00 грн. та зменшено суму податкового кредиту на 66184,00 грн.

- від 06.12.2017 року №, яким за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування збільшено суму грошового зобов'язання на 28136,75 грн., у т.ч. за основним платежем - 22509,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5627,35 грн.

- від 06.12.2017 року №, яким за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування збільшено суму грошового зобов'язання на 385682,83 грн., у т.ч. за основним платежем - 308546,26 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 77136,57 грн.

- від 06.12.2017 року №, яким нараховано штрафні санкції у сумі 32230,82 грн. за наслідками донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 32230,82 грн.

-від 06.12.2017 року №Ф-, вимогу про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 219732,2 грн.

Ухвалою суду від 12.02.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 12.03.2018.

12.03.2018 відкладено підготовче засідання на 03.04.2018.

Ухвалою суду від 03.04.2018 строк підготовчого провадження продовжений та відкладено підготовче засідання на 03.05.2018.

Ухвалою суду від 03.05.2018 витребувано від позивача додаткові докази та зупинено провадження у справі до 24.05.2018.

В подальшому продовжено процесуальний строк для примирення сторін до 29.08.2018, до 09.10.2018, 05.11.2018, 06.12.2018, 24.01.2019, до 25.02.2019.

Ухвалою суду від 25.02.2019 провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою суду від 25.02.2019 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи по суті у цей же день.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем протиправно прийнято спірні рішення на підставі висновків ОСОБА_2 перевірки щодо не підтвердження реальності придбання позивачем товару (сировини для виготовлення олії) у постачальників ПП «Адепт-Аудит», ТОВ Інспайр-Трейд», ТОВ «Коннект-Сервіс», ТОВ «Яніга Клаб», які не відповідають дійсності. Так, наслідком невизнання витрат понесених при купівлі товару/сировини у постачальників є збільшення загального доходу позивача від його діяльності, що спричинило донарахування: податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014-2016 роки на суму 308546,26 грн., військового збору на 22509,40 грн., єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 219732,20 грн.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (вх. №7418 від 06.03.2018).

В обґрунтування заперечень зазначає, що в ході проведеної виїзної планової перевірки ФОП ОСОБА_3 встановлені порушення норм Податкового кодексу України. Перевіркою не підтверджено здійснення товарних операцій постачальниками на адресу ФОП ОСОБА_3 та не встановлено надходження товарів з джерела невідомого походження, тобто відповідач вважає, що такі товари не постачалися та не надавалися. Як наслідок підприємець неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність з ПДВ, оскільки право на включення сум до складу податкового кредиту у такого платника податків не виникає. Крім того, встановлено не ведення позивачем книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування протягом 2014-2016 р. Таким чином вважає спірні рішення правомірними.

Як свідчать матеріали справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрований як фізична особа-підприємець 30.11.1993, перебуває на податковому обліку в органах ДФС, є платником ПДВ.

В період з 23.10.2017 по 10.11.2017 фахівцями ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, відповідно до плануграфіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання на IV квартал 2017 року, наказу на проведення планової документальної виїзної перевірки від 11.10.2017 №2757 та направлення від 23.10.2017 №492, проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування, за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено ОСОБА_2 від 11.11.2017 №4708/08-01-13-05-09/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, серед іншого, наступні порушення, вчинені субєктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3:

-п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України, а саме не ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, що здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування протягом 2014-2016 років.

-п. 177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, заниження податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014 - 2016 роки на суму 308546,26 грн.

-пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України - заниження суми військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу на суму 22509,40 грн.

-п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 219732,20 грн.

-п.1.4 ст.6, п.7 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п.2.17 розділу II Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №454, а саме несвоєчасно подано звіт: таблиця 1 - нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями додатку 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 рік.

- абзацу 3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2015 рік (17.02.2016 р по строку 10.02.2016р).

- п.185.1 ст.185 п.187.1 ст.187, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, у перевіряємому періоді завищено суму податкових зобовязань по взаємовідносинах з контрагентами-покупцями на суму 70081 грн.

- п.п. 14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 198.1, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України - завищено податковий кредит по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками на суму 66184,00 грн. за грудень 2014р., квітень 2015 р., що не призвело до виникнення грошових зобовязань;

- п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, п. 198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України - завищено податковий кредит по взаємовідносинах з контрагентами- постачальниками на суму 20918,00 грн. за вересень і листопад 2015 р., квітень 2016р.

На підставі ОСОБА_2 перевірки від 11.11.2017 №4708/08-01-13-05-09/НОМЕР_1 було прийнято податкові повідомлення рішення:

- від 06.12.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 26147,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 20918,00 грн., за штрафний (фінансовими) санкціями - 5229,50 грн.

- від 06.12.2017 року №, яким у грудні 2014 року і квітні 2015 року за платежем податок на додану вартість зменшено суму податкового зобов'язання для цілей розділу V Податкового кодексу України на 70082,00 грн. та зменшено суму податкового кредиту на 66184,00 грн.

- від 06.12.2017 року №, яким за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування збільшено суму грошового зобов'язання на 28136,75 грн., у т.ч. за основним платежем - 22509,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5627,35 грн.

- від 06.12.2017 року №, яким за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування збільшено суму грошового зобов'язання на 385 682,83 грн., у т.ч. за основним платежем 308 546,26 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 77136,57 грн.

- рішення про застосування штрафних санкцій від 06.12.201 №, яким нараховано штрафні санкції у сумі 32230,82 грн. за наслідками донарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 32230,82 грн.

- вимога від 06.12.2017 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 219 732, 2 грн.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями та вимогою позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (надалі ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Статтею 177 Податкового кодексу України (далі ПКУ) визначено особливості оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.

Так, згідно з п. 177.1 ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (тобто, у розмірі 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами).

Згідно з вимогами п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно із пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, з вказаних норм права вбачається, що при визначенні фізичною особою-підприємцем об'єкта оподаткування податком на прибуток можуть враховуватися лише документально підтверджені витрати, пов'язані з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця, які включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III Податкового кодексу України (далі ПКУ).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового періоду), визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум ПДВ, у вартості товарів/послуг, до складу податкового кредиту. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, понесення витрат, у зв'язку з господарською діяльністю платника, сплата податку на додану вартість у вартості товарів/послуг, факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Як встановлено судом, позивач є власником виробничого комплексу до якого входять складські приміщення, цех по виробництву соняшникової олії та інші господарські споруди (а.с. 168-180), обладнання для виробництва олії, що є основним видом діяльності позивача.

1.Як свідчить зміст ОСОБА_2 перевірки, перевіркою показників задекларованих валових витрат ФОП ОСОБА_3 та відображених у розділі І «Доходи від провадження господарської діяльності» Додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан за 2014 рік від 05.02.2015 № витрати склали 171715 грн.

У вказаному періоді позивачем було придбано у ПП «Адепт-Аудит» товар - жмих соняшника у кількості 34,87 т на загальну суму 79 619,84 грн. та 15923,96 ПДВ.

Вказана операція була оформлена: видатковою накладною №РН0000311 від 22.12.2014, кількість 20 т., на суму 45666,67 грн. та 9133,33 грн. ПДВ (т.4 а.с. 101); видатковою накладною №РН0000312 від 22.12.2014, кількість 14,87 грн., на суму 33953,17 грн. та 6790,63 грн. ПДВ. (т.4 а.с. 103); податковими накладними від 22.12.2014 № 525, №526 (т.4 а.с. 102,104). Оплата здійснена згідно платіжного доручення №161 від 23.12.2014 (т.4 а.с. 105).

В ході перевірки зроблений висновок, що ненадання ФОП ОСОБА_3 до перевірки документів, які б підтверджували реальне виробництво жмиху соняшника: договорів з покупцями та постачальниками за 2014 рік, калькуляційних карток на виготовлену продукцію; технічних характеристик на обладнання, яке використовувалося протягом перевіряємого періоду у господарській діяльності, унеможливлює визначити та довести звязок їх з господарською діяльністю позивача, що в свою чергу не дає можливості достовірно перевірити задекларовані субєктом господарювання валові витрати, у звязку з чим на думку контролюючого органу позивачем безпідставно віднесено до складу витрат суму у розмірі 79 619,84 грн. (без ПДВ).

Крім того, як зазначено в ОСОБА_2 перевірки, у 2014 році позивачем крім витрат на придбання жмиху у ПП «Адепт-Аудит» віднесено до складу витрат суму у розмірі 92095,20 грн. (без ПДВ) на придбання товару, яку не підтверджено жодними документами.

Однак, як було встановлено в ході розгляду справи, фактично протягом 2014 року позивачем було понесено витрати по оплаті електроенергії ПАТ «Херсонобленерго» Великолепетиського району енергозбуту і електричних мереж» на загальну суму 96043,92 грн. В підтвердження витрат надано копії податкових накладних (т.2 а.с. 22-35).

2.Перевіркою показників задекларованих валових витрат ФОП ОСОБА_3 та відображених у декларації від 09.02.2016 № сума витрат за 2015 рік склала 852 045 грн., з яких витрати на закупівлю товару 746241 грн., витрати на електроенергію 97052 грн., інші витрати 8752 грн.

Так у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_3 придбав у ТОВ «Інспайр-Трейд» жмих соняшника в кількості 67,95 т. на суму 251301,74 грн. Господарські операції оформлені видатковими накладними: №РН-0000150 від 14.04.2015 у кількості 28,97 т., на суму 107140,91 грн. без ПДВ (т.4 а.с. 114), №РН-0000096 від 08.04.2015 у кількості 38,98 т. на загальну суму 144160,83 грн. без ПДВ (т. 4 а.с. 118), податковими накладними №150 від 14.04.2015, №96 від 08.04.2015 (т.4 а.с. 115,119), оплату здійснено платіжними дорученнями №184 від 15.04.2015, №183 від 10.04.2015 (т.4 а.с. 117, 121).

Також протягом 2015 року ФОП ОСОБА_3 придбавав у ТОВ «Коннект Сервіс» насіння соняшника в кількості 2,65 т. на суму 21 641,67 грн. згідно видаткової накладної; №РН-0000148 від 26.11.2015 (т.4 а.с. 106), податкової накладної №148 від 26.12.2015 (т.4 а.с. 107), оплату здійснено згідно платіжного доручення №260 від 16.12.2015 (т.4 а.с. 109).

Крім того, згідно наданих первинних документів ФОП ОСОБА_3 придбавав у ТОВ «Яніга Клаб» насіння соняшника в кількості 12,6 т. на суму 82949,96 грн. про що свідчить видаткова накладна №РН-0929-03 від 29.09.2015, податкова накладна №32 від 29.09.2015, оплата здійснена згідно платіжного доручення №27 від 29.10.2015. (т.4 а.с. 110-113).

Також в ОСОБА_2 перевірки зазначено, що крім витрат на придбання товару позивачем віднесено до складу витрат суму в розмірі 97052 грн без ПДВ на оплату електроенергії та суму на придбання костюмів та черевиків робочих на суму 7800 грн. без ПДВ у ПП «Алматекс» та відер з кришками на суму 951,6 грн. без ПДВ у ТОВ «РІТ» , які на думку контролюючого органу не підтверджено документально.

Однак, в матеріалах справи наявні первинні документи, які свідчать про придбання позивачем спецодягу для робітників (костюмів та черевиків) від ПП «АЛМАТЕКС» : рахунок фактура №СФ-0000964 на суму 9360 грн. без ПДВ; платіжне доручення №235 від 19.10.2015 про сплату 9360 грн., податкова накладна №66 від 19.10.2015; прибуткова накладна №РН-0000893 від 23.10.2015 (т.4 а.с. 94-97).

На підтвердження придбання ФОП ОСОБА_3 у ТОВ «РІТ» відер з кришками позивачем надано податкову накладну №24 від 13.08.2015 на суму 1141,92 грн., платіжне доручення №223 від 13.08.2015 (т. 4 а. с. 98-100).

Також в ОСОБА_2 перевірки зазначено, що згідно виписок банку перевіркою встановлено сплату за електроенергію на суму 97052 грн.

Разом із тим, контролюючий орган вважає, що ФОП ОСОБА_3 віднесено до складу витрат за 2015 рік суму в розмірі 852 045 грн., тобто суму витрат, яка не підтверджена документально, у звязку з тим, що видаткові накладні не надані, книга обліку доходів не ведеться.

3.Перевіркою показників задекларованих валових витрат ФОП Милов за 2016 рік встановлено, що витрати за вказаний період склали 648 580 грн., з яких витрати на закупівлю товару 580050 грн., витрати на електроенергію 40226 грн., інші витрати 28304 грн.

В ОСОБА_2 перевірки вказано, що крім витрат на придбання товару (відходів 3-ї категорії, насіння, насіння соняшника, жмиху соняшникового) підприємцем віднесено до складу витрат суму в розмірі 40226 грн., на оплату електроенергії, та суму на придбання маслопресу, будівельних матеріалів та запасних частин на суму 28304,21 грн. При цьому видаткові накладні або акти виконаних робіт на сплату електроенергії не надано, книга обліку доходів не ведеться; згідно виписок банку перевіркою встановлено сплату за електроенергію на суму 123160,10 грн. без ПДВ; ФОП ОСОБА_3 самостійно віднесено до суми валових витрат суму на сплату електроенергії в розмірі 40226 грн., яку не підтверджено документально. У звязку з чим в ОСОБА_2 перевірки зроблений висновок про завищення валових витрат за 2016 рік на суму 648 580 грн.

Проте суд, дослідивши всі надані позивачем первинні документи, не погоджується із такими висновками з наступних підстав:

Судом встановлено, що наслідком невизнання витрат понесених позивачем при купівлі товару/сировини у постачальників: ПП «АДЕПТ-АУДИТ»,ТОВ «Інспайр- Трейд», ТОВ «Коннект-Сервіс», ТОВ «Яніга Клаб» є збільшення загального доходу ФОП Мілов від його діяльності, що в свою чергу призвело до донарахування спірними податковими повідомленнями-рішеннями: податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 20147-2016 роки на суму 308546,26 грн., військового збору, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування на суму 22509,40 грн.; єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 219732,20 грн.

Донарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 26 147,50 грн. податковим повідомленням - рішенням від 06.12.2017 № повязане з висновком контролюючого органу про завищення податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами постачальниками ПП «Адепт- Аудіт», ТОВ «Яніга Клаб», ТОВ «Коннект Сервіс», ТОВ «Інспайр-Трейд».

Зменшення суми податкових зобовязань у грудні 2014 року і квітні 2015 року за платежем податок на додану вартість на 70082 грн. (у т.ч. зменшено суму податкового кредиту на 66184,00 грн.) податковим повідомленням-рішенням від 06.12.2017 року №, відбулося у звязку з висновками контролюючого органу про завищення суми податкових зобовязань при взаємовідносинах з контрагентами-покупцями ПП «Адепт-Аудіт» у грудні 2014 року та ТОВ «Інспайр-Трейд» у квітні 2015 року.

Як стверджує представник відповідача при проведенні перевірки було направлено запити про проведення зустрічної звірки на всіх контрагентів за рахунок яких ФОП ОСОБА_3 сформовано податковий кредит, а також перевірено відомості про підприємства контрагентів в єдиному реєстрі судових рішень. В ході перевірки встановлено взаємовідносини позивача з постачальниками без встановлення ланцюга походження.

Однак, із змісту акту не вбачається проведення перевірки зазначених постачальників, їх господарська діяльність не досліджувалась, зворотнього відповідачем не доведено, у звязку з чим неможливо встановити на підставі яких даних та за які періоди зроблені такі висновки.

Щодо посилань контролюючого органу на аналіз інформаційних баз даних ДФС України та Єдиного реєстру податкових накладних, суд зазначає наступне.

Процес аналізу інформаційних баз даних ДФС України та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобовязань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці. Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, повязаних з нарахуванням і сплатою податку.

В даному випадку до перевірки, рівно як і до суду, надано весь необхідний перелік документів первинного бухгалтерського обліку, що свідчать про реальність вчинення господарських операцій між підприємствами та про настання змін в майновому стані позивача, що само по собі спростовує висновки контролюючого органу про не підтвердження таких операцій.

Суд також відхиляє покликання контролюючого органу на зібрану податкову інформацію щодо контрагентів позивача виходячи із наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державною від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Дефектність та наявність ознак фіктивності контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента або про дефектність самих господарських операцій, а відтак не є вичерпним доказом при встановленні реальності або нереальності господарської операції, наявності або відсутності в ній ділової мети, яка за змістом пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК передбачає обовязкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

Відповідачем не спростовується, що контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій мали чинний статус платників ПДВ, повідомлень про відсутність за місцезнаходженням до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено, тому суд виходить з того, що наведені в акті перевірки доводи щодо неспроможності контрагентів позивача здійснювати певні види господарської діяльності відповідачем як субєктом владних повноважень суду не доведені та не підтверджені жодними доказами.

Стосовно механізму підтвердження платниками податків реальності тих господарських операцій, по яким були сформовані валові витрати та податковий кредит з ПДВ, слід зазначити, що Податковий кодекс України встановлює вимоги лише щодо документального підтвердження задекларованих господарських операцій, та як вже зазначено вище та вбачається з самого ОСОБА_2 перевірки, ці вимоги ФОП ОСОБА_3 дотримані.

Згідно із п.177.10 ст.177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов'язані мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не повязані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Наказом Міністерства фінансів України N 395 від 14.03.2013 затверджено Порядок, який розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) для використання посадовими особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами.

Цей Порядок поширюється на платників податків - фізичних осіб (резидентів, нерезидентів), у тому числі самозайнятих осіб, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів відповідно до Кодексу (далі - платники податків).

Відповідно до п.2.3.2.2 цього Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

-чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

-зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

-у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем в ОСОБА_2 перевірки зазначено лише загальні суми завищених валових витрат (заниженого валового доходу) без посилання на первинні документи, без посилання на інші документальні підтвердження встановленого порушення.

Наданий відповідачем відзив на адміністративний позов повністю дублює вказане в ОСОБА_2 перевірки, жодних додаткових пояснень щодо виявленого порушення не надано.

Висновки щодо непідтвердження реальності придбання позивачем товару (сировини для виготовлення олії) у постачальників ПП «Адепт- Аудіт», ТОВ «Яніга Клаб», ТОВ «Коннект Сервіс», ТОВ «Інспайр-Трейд» грунтується лише на підставі інформаційних баз ДФС стосовно не придбання такої сировини контрагентами позивача. Проте контролюючим органом не взято до уваги, що у разі придбання товару або послуг у неплатника податку на додану вартість податкова накладна не виписується, а отже і не реєструється в ЄРПН. При цьому при купівлі ФОП ОСОБА_3 у вказаних контрагентів товару/сировини були виписані податкові накладні, які зареєстровано в ЄРПН та зауваження щодо їх оформлення відсутні у відповідача.

В ОСОБА_2 перевірки відсутнє дослідження походження товару/сировини, не здійснено жодної зустрічної звірки у постачальників. За таких обставин висновки щодо нереальності угод з придбання товару/сировини ґрунтуються на припущеннях.

Отже висновки контролюючого органу про завищення ФОП ОСОБА_3 податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами постачальниками ПП «Адепт- Аудіт», ТОВ «Яніга Клаб», ТОВ «Коннект Сервіс», ТОВ «Інспайр-Трейд», а також про про завищення суми податкових зобовязань при взаємовідносинах з контрагентами-покупцями ПП «Адепт-Аудіт» у грудні 2014 року та ТОВ «Інспайр-Трейд» у квітні 2015 року є необгрунтованими та недоведеними.

У звязку з чим суд погоджується з безпідставністю донарахування позивачу податкового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 26 147,50 грн. податковим повідомленням - рішенням від 06.12.2017 № та зменшенням суми податкових зобовязань у грудні 2014 року і квітні 2015 року за платежем податок на додану вартість на 70082 грн. (у т.ч. зменшено суму податкового кредиту на 66184,00 грн.) податковим повідомленням-рішенням від 06.12.2017 року №.

Отже, враховуючи викладене суд зазначає, що оскільки особами, що проводили перевірку, безпідставно не визнано валові витрати підприємця та збільшено суму чистого доходу за перевіряємий період, що послугувало підставою, для невірного нарахування та утримання єдиного внеску. Відповідачем протиправно встановлено заниження суми єдиного внеску від здійснення підприємницької діяльності.

Також, вищезазначена обставини, вплинула на безпідставність висновку відповідача щодо заниження платником податків грошового зобов'язання щодо сплати військового збору.

У звязку з чим податкові повідомлення-рішення від 06.12.2017 року №, від 06.12.2017 року №, рішення про застосування штрафних санкцій від 06.12.2017 року №, та податкова вимога від 06.12.2017 року №Ф- також є такими, що прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті спірних рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч цим вимогам КАС України відповідачем як субєктом владних повноважень не доведено правомірності своїх рішень.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 243 - 246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати прийняті 06 грудня 2017 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення №, №, №, №.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 06 грудня 2017 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправною та скасувати прийняту 06 грудня 2017 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області вимогу про сплату боргу (недоїмки) №ф-.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ідентифікаційний ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (69120, м. Запоріжжя, вул. Вороніна, б. 13, кв. 47, р.н.о.к.п.п.) судові витрати у розмірі 7581 грн. 15 коп.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.03.2019.

Суддя Н.В. Стрельнікова