Справа № 520/11831/18
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 р. № 520/11831/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лук'яненко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Югова С.А.,

сторін:

представника відповідача - Воронкова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (вул. Гольдбергівська, буд. 15,м. Харків,61140) про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд: зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова при нарахуванні пенсії ОСОБА_2 за віком з 01.10.2017 виключити невигідний трудовий стаж з 2006 по 2011 рік за її вибором, залишивши без змін величину індивідуального коефіцієнту заробітної плати за 1995-1997 роки.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року Пенсійним фондом призначено їй пенсію за віком. Позивач не однократно зверталась до Пенсійного фонду з проханням видалити невигідний період трудового стажу за її вибором, оскільки дане право надане їй приписами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Однак, відповідач неправомірно знизив величину індивідуального коефіцієнту заробітної плати за 1995, 1996, 1997 роки, не звертаючи уваги на те, що обмеження максимального доходу, з якого сплачуються страхові внески, законодавчо вступило в силу тільки з липня 1998 року. Працівники Пенсійного фонду безпідставно та протиправно користувались даною нормою права до жовтня 2017 року, чим порушили право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 за клопотанням представника відповідача розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.03.2019 о 12:30 год.

Позивач у судовому засіданні 06.03.2019 зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Разом з тим, 06.03.2019 позивачем подано через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності як в підготовчому судовому засіданні та і при розгляді справи по суті.

Протокольною ухвалою суду від 14.03.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представником відповідача 10.01.2019 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, та зазначив, що ОСОБА_2 з 01.10.2017 року проведено розрахунок і виплату пенсії згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII від 03.10.2017 р. за матеріалами пенсійної справи та відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду, якою зобов'язано провести позивачу перерахунок пенсії з 01.10.2017 року, застосувавши при обчисленні розміру пенсії за віком величину оцінки одного року страхового стажу 1, 35%, загальний страховий стаж 51 рік 1 місяць 20 днів, повні дані про заробітну плату та виплатити недораховану суму пенсії з 01.10.2017 року.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив у позові відмовити.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває як пенсіонер на обліку в Слобожанському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, з 2004 року їй призначено пенсію відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року по справі № 820/2163/18 адміністративний позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (вул. Гольдбергівська, 15, Харків, 61140) про зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов'язано Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 жовтня 2017 року, застосувавши при обчисленні розміру пенсії за віком величину оцінки одного року страхового стажу 1,35%, загальний страховий стаж 51 рік 1 місяць 20 днів, повні дані про заробітну плату та виплатити недораховану суму пенсії з 01.10.2017 року. В іншій частині позову відмовлено.

Згідно із ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року відповідачем обчислено страховий стаж згідно статті 24 Закону в місяцях без урахування днів.

Таким чином, страховий стаж позивачки складає 51 рік 1 місяць 20 днів, в місяцях 613 (51 х 12 = 612+1 = 613). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 % складає - 0,68962. Середньомісячний заробіток, обчислений за період роботи з 01.03.1995 року по 28.02.2000 року та за весь період страхового стажу з 01.07.2000 по 31.12.2010 року, складає 11253,26 грн. (3764,40 грн.*2,98939, де 3764,40 грн. - середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, 2,98939 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

Розмір пенсії позивача, ОСОБА_2 з 01.10.2017 року склав 8227,02 грн.

За правилами ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи правову оцінку зазначеним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески, збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищуються 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Враховуючи, що до заробітної плати (доходу) за 1995-1997 роки для обчислення пенсії ОСОБА_2 враховувались суми виплат (доходу), з яких сплачувалися страхові внески (збір), суд приходить до висновку про наявність у позивача права на залишення без змін величини індивідуального коефіцієнту заробітної плати за 1995-1997 роки при нарахуванні їй пенсії за віком з 01.10.2017.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції від 06.02.2017) страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 при нарахуванні пенсії ОСОБА_2, оскільки дана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, яка регулює оплату праці науково-педагогічним та науковим працівникам у промисловості, відтак не підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Разом з тим, відповідно до приписів ст. 22 Конституції України Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з пунктом 4 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Судом з пенсійної справи ОСОБА_2 встановлено, що величина індивідуального коефіцієнту зарплати за 1995-1997 роки була значно вищою, ніж при остаточному розрахунку пенсії позивачу за віком з 01.10.2017.

Враховуючи вище наведе, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на виключення невигідного трудового стажу з 2006 року по 2011 рік та залишення без змін величини індивідуального коефіцієнту зарплати за 1995-1997 роки при нарахуванні пенсії ОСОБА_2 за віком з 01.10.2017.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Отже, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова при нарахуванні пенсії ОСОБА_2 за віком з 01.10.2017 виключити невигідний трудовий стаж з 2006 по 2011 рік за її вибором, залишивши без змін величину індивідуального коефіцієнту заробітної плати за 1995-1997 роки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2019 року.

Суддя М.О. Лук'яненко