Справа № 826/9954/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2019-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

за наслідками розгляду заяв про вступ у справу третіх осіб

14 березня 2019 року м. Київ № 826/9954/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Аблов Є.В., розглянувши заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_11 про залучення до участі у справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до Міністерства охорони здоров'я України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (далі - позивачі) звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства охорони здоров'я України (далі - відповідач), у якій просять суд визнати бездіяльність Міністерства охорони здоров'я України у питанні забезпечення хворих на спінальну м'язову атрофію на отримання належної допомоги та якості життя та зобов'язати Міністерство охорони здоров'я України в рамках заходів програмного характеру, тобто системно і неодноразово, включити в номенклатуру лікарські засоби та вироби медичного призначення та профінансувати державні закупівлі, що забезпечать отримання належної допомоги, якість життя громадян України, що хворі на спінальну м'язову атрофію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без виклику сторін.

27 грудня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5 про залучення її до участі у справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, яку вона обґрунтовує тим, що спір, який розглядається, прямо впливає на її права та інтереси, оскільки стосується її дитини, хворої на спінальну атрофію.

28 грудня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про залучення її до участі у справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Заяву обґрунтовує тим, що, оскільки судом вирішується спір з приводу бездіяльності Міністерства охорони здоров'я України по відношенню до людей зі спінальною атрофією, на яку хворіє її донька, справа прямо впливає на її права та інтереси.

03 січня 2019 року до суду звернулась ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7 із заявою про залучення її до участі у справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, посилаючись на те, що прийняття рішення у даній справі прямо впливає на її права та інтереси, як матері дитини хворої на спінальну атрофію.

11 лютого 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки спір прямо впливає на його права та інтереси, оскільки він має захворювання на спінальну атрофію.

08 лютого 2019 року та 19 лютого 2019 року до суду звернулись ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_11, які також просили залучити їх до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, як матерей дітей, хворих на спінальну атрофію.

Дослідивши зазначені заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини другої та четвертої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Таким чином, процесуальним приводом для залучення у справу третіх осіб є:

1) клопотання самої цієї особи, яка бажає брати участь у справі в статусі третьої особи;

2) клопотання особи, яка бере участь у справі, зокрема сторони (позивача або відповіла);

3) ініціатива суду.

Підставою участі третіх осіб у справі є їх юридична заінтересованість, яка ґрунтується на матеріально-правових відносинах з однією із сторін даної цивільної справи.

Матеріальною підставою залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є обгрунтоване припущення, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі. Судове рішення може вплинути на права або обов'язки третьої особи, якщо між цією третьою особою і стороною, на боці якої вона бере участь у справі, існують певні правовідносини (права і обов'язки), які за наслідками вирішення справи можуть змінитися або припинитися, або якщо на підставі рішення суду між стороною і третьою особою виникнуть нові правовідносини (права і обов'язки).

Статтею 129 Конституції України закріплено такі основні засади судочинства як: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені принципи знайшли своє відображення у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому адміністративні суди зобов'язані реалізовувати їх під час здійснення господарського судочинства.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

У справі «Golder проти Сполученого Королівства» (№ 4451/70, рішення від 21 лютого 1975 року) ЄСПЛ вперше дійшов висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була б безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні за наслідками розгляду цієї справи ЄСПЛ закріпив правило про те, що частина перша статті 6 Конвенції містить у собі невід'ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Водночас, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення.

У зазначеній вище справі «Golder проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди.

Так, згідно з пунктом 4 частини другої статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, заміну позивача, залучення співвідповідача, об'єднання справ і роз'єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше

Пунктом 2 частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд відкладає підготовче засідання у випадку залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни позивача, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача.

Частиною п'ятою статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Суд, за результатами розгляду заяв ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, та ОСОБА_10, не вбачає підстав для залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.

Так, залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, можливе лише до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження (письмове провадження) без виклику сторін, на даній стадії судового процесу залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є неможливим.

Крім того, згідно з частиною першою статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Пунктом другим частини першої статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

З поданих заяв неможливо встановити осіб, які звертаються до суду, оскільки заявниками не додано належним чином завірених копій документів, які б підтверджували їх особу.

Також, у заявах відсутній виклад обставин, якими заявники обґрунтовують підстави для залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. Саме лише посилання на те, що справа прямо впливає на їх права та інтереси, на думку суду, не може слугувати належним обґрунтуванням таких підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог заявників.

Керуючись статтями 49, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_11 у задоволенні заяв про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи (частина п'ята статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Є.В. Аблов