Справа № 623/1737/18
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 р.Справа № 623/1737/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Гуцала М.І.,

суддів - Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.12.2018 (повний текст складено 07.12.2018), головуючий суддя І інстанції: Бєссонова Т.Д. по справі № 623/1737/18

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області , тертя особа - ОСОБА_2 комітет Ізюмської міської ради Харківської області

про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, про визнання рішень незаконними та скасування постанови державного виконавця та стягнення нанесених збитків,

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом

- визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яка полягає у нездійсненні необхідних заходів примусового виконання постанови від 05.09.2016 Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 623/5338/18-а, що призвело до неотримання до цього часу заробітної плати, яка належала до виплати у день звільнення 17.11.2015, необхідність нарахування і виплати якої встановлено судовим рішенням;

- зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити необхідних заходів примусового виконання постанови від 05.09.2016 Харківського апеляційного адміністративного суду по справі 623/5338/15-а, в частині нарахування та виплати у відповідності до законодавства та судового рішення заробітної плати за час перебування у відпустці та компенсації за невикористані відпустки, включаючи накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які перебувають на рахунку в Ізюмському управлінні Державної казначейської служби України Харківської області, до повного виконання боржником виконавчого листа від 14.09.2016 виданого Харківським апеляційним адміністративним судом по справі № 623/5338/15-а.

25.06.2018 позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яка полягає у не здійсненні необхідних заходів примусового виконання постанови від 05.09.2016 Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 623/5338/16-а, що призвело до неотримання до цього часу заробітної плати, яка належала до виплати у день звільнення 17.11.2015;

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3, які полягають у нездійсненні необхідних виконавчих дій, не розгляду та не прийнятті належних рішень за клопотанням про вчинення службових підроблень посадовими особами боржника - ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради Харківської області та не прийняття належного рішення за результатами розгляду клопотань, безпідставному прийнятті постанови від 05.09.2018 про закінчення виконавчого провадження № 52471463 на підставі ч. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», незважаючи на встановлення факту невиплати позивачу заробітної плати за час перебування у відпустці та компенсації за невикористані відпустки Північно-Східним офісом Держаудитслужби України під час проведення державного аудиту виконання бюджету м. Ізюму у грудні 2017 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 07.05.2018 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження;

- зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити необхідних заходів примусового виконання, в тому числі: накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради Харківської області, які перебувають на рахунку в Ізюмському управлінні Державної казначейської служби України Харківської області та звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради за межі України, до повного виконання боржником виконавчого листа від 14.09.2016 виданого Харківським апеляційним адміністративним судом по справі № 623/5338/15-а, в частині нарахування та виплати боржником ОСОБА_2 комітетом Ізюмської міської ради Харківської області, в тому числі: - не донарахованої та невиплаченої, внаслідок вчинення службового підроблення посадовими особами боржника ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради Харківської області , яке полягає в умисному занижені щомісячних сум виплаченої за рішенням суду індексації заробітної плати, частини заробітної плати за час перебування у відпустках в сумі 1504 грн. 65 коп.; - не донарахованої та не виплаченої, внаслідок вчинення службового підроблення та порушення Порядку обрахунку середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.09.1995 посадовими особами боржника ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради, частини компенсації за невикористані відпустки в сумі 7794 грн. 10 коп.; - не донарахованої та не виплаченої, внаслідок порушення Порядку обрахунку середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.09.1995 посадовими особами боржника ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради, частини середньої заробітної плати за час затримки проведення розрахунку в сумі 55537 грн. 34 коп; - не нарахування та невиплати, внаслідок зухвалого ігнорування вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», посадовими особами боржника ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради, компенсації втрати частини заробітної плати виплаченої з порушенням строків їх виплати, у сумі 4698 грн. 89 коп.

- зобовязати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області вжити необхідних заходів примусового виконання щодо виконання боржником ОСОБА_2 комітетом Ізюмської міської ради Харківської області ст. 34 Закону України « Про оплату праці» та ст. 117 КЗпП, при нарахуванні та виплаті заробітної плати на виконання постанови від 05.09.2016 Харківського апеляційного адміністративного суду, щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням строків її виплати за весь час невиконання судового рішення та середньої заробітної плати за весь час затримки проведення розрахунку при звільненні до повного виконання судового рішення.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2018 вказані позови обєднані у одне провадження.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.12.2018 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено надані суду докази, внаслідок чого суд дійшов неправомірного висновку, який не відповідає законодавству України та матеріалам даної адміністративної справи, не застосував правові висновки Верховного суду, не надав належної юридично-правової оцінки бездіяльності відповідача, не врахував не надання субєктом владних повноважень відзиву на адміністративний позов та не надання відповідачем жодних доказів на підтвердження своїх неправомірних дій, що призвели до не виконання боржником ОСОБА_2 комітетом Ізюмської міської ради, який погодився з висновками фінансового контролю про не доплату йому заробітної плати, рішення Апеляційного суду Харківської області від 21.08.2013 по справі № 610/6/213, постанови Борівського районного суду Харківської області від 11.01.2016 по справі № 614/1033/16-а та не нарахування і не виплати заробітної плати за час перебування у відпустці та компенсації за невикористані відпустки право на отримання якої встановлено постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 по справі №623/5338/15-а, внаслідок чого боржником до цього часу не сплачено відповідно єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в звязку з чим позивач до цього часу отримує пенсію в значно заниженому розмірі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи до суду апеляційної інстанції не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

В судовому засіданні позивач вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав, надавши письмову відповідь на відзив, отриманий ним 16.03.2019 від відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, враховуючи наступне.

В ході судового розгляду було встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі № 623/5338/15-а за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради Харківської області, Ізюмського міського голови ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради Харківської області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати у день звільнення 17.11.2015 та ненадання довідки про нарахування та виплату всіх належних сум на день звільнення з роботи 17.11.2015.

Зобов'язано ОСОБА_2 комітет Ізюмської міської ради надати ОСОБА_1 довідку про нарахування та виплату усіх належних ОСОБА_1 сум станом на день звільнення з посади першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства 17.11.2015.

Зобов'язано ОСОБА_2 комітет Ізюмської міської ради нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» за період з 17.11.2015 по 25.07.2016.

Зобов'язано ОСОБА_2 комітет Ізюмської міської ради нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за вересень 2015 року в розмірі 300 грн. 84 коп.

Зобов'язано ОСОБА_2 комітет Ізюмської міської ради провести перерахунок заробітної плати за час перебування ОСОБА_1 у відпустці з 24.09.2015 по 17.11.2015, компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 31.07.2008 по 30.07.2016 з урахуванням індексу заробітної плати та провести відповідні виплати з врахуванням вже виплаченої суми заробітної плати та компенсації.

Зобов'язано ОСОБА_2 комітет Ізюмської міської ради провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 безпідставно утриманого з компенсації за невикористану відпустку суми єдиного соціального внеску в розмірі 2 865 грн. 49 коп. та членських профспілкових внесків в розмірі 611 грн. 57 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного вказаного рішення та на підставі заяви ОСОБА_1 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України 03.10.2016 було відкрито виконавче провадження № 52471463, постанова про відкриття виконавчого провадження в той же день була надіслана боржнику для добровільного виконання.

Листом за вих. № 4028 від 19.10.2016 ОСОБА_2 комітет Ізюмської міської ради Харківської області повідомив державного виконавця про фактичне виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі № 623/5338/18 та надав копії платіжних доручень та копії довідки на підтвердження виконання вказаної постанови.

20.02.2017 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень за № 52471463/07.01/В-6 надіслана на адресу ОСОБА_2 комітету Ізюмської міської ради вимога надати на адресу відділу примусового виконання рішень розрахунок середнього заробітку ( складові) за час затримки розрахунку при звільненні у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за № 100 за період з 17.11.2015 по 25.07.2016, перерахунок заробітної плати ( складові) за час перебування ОСОБА_1 у відпустці з 24.09.2015 по 17.11.2015, розрахунок компенсації за невикористану відпустку за період роботи з 31.07.2008 по 30.07.2016 з урахування індексу заробітної плати.

У відповідь на вищевказану вимогу державного виконавця Виконавчий комітет Ізюмської міської ради надіслав листа, в якому надіслав розрахунок середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 № 623/5338/15-а ОСОБА_1; інформацію про перерахунок суми компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 №623/5338/15-а; інформацію про перерахунок відпускних за вересень листопад 2015 року ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016.

23.01.2018 ОСОБА_1 надав до відділу примусового виконання рішень клопотання про витребування від боржника розрахунків обчислення заробітної плати за час перебування у відпустках та компенсації за невикористані відпустки, включаючи обчислення середньої заробітної плати за час, що передував настанню відпусток та нарахуванню компенсації за невикористані відпустки та вжиття необхідних заходів, щодо виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі № 623/5338/15-а, стосовно стягнення за виконавчим листом від 14.09.2016 всіх сум належних до виплати ОСОБА_1 у день звільнення 17.11.2017.

Державний виконавець своєю вимогою від 13.02.2018 зобовязав боржника надати пояснення, щодо обставин викладених у листі Північно-Східного офісу Держаутидслужби та надати розрахунки обчислення заробітної плати за час перебування у відпустках та компенсації за невикористання відпустки, включаючи обчислення середньої заробітної плати за час, що передував наданню відпустки та нарахування компенсації за невикористані відпустки.

Листом від 04.04.2018 ОСОБА_2 комітет Ізюмської міської ради Харківської області надіслав пакет документів, що неодноразово надсилався державному виконавцю ( розрахунки та платіжні документи) на підтвердження виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016.

07.05.2018 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 9 ч.1 ст. 39, ст. 4 ЗУ « Про виконавче провадження» у звязку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця при виконанні постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016, у справі № 623/5338/15-а є такими, що вчинені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV та Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у зв'язку з чим постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження № 52471463 від 07.05.2018 не є передчасною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на фактичні обставини справи, характер та предмет спірних правовідносин сторін.

У справі, що розглядається, предметом спору є правомірність дій відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо нездійснення необхідних заходів примусового виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016, що призвело до неотримання заробітної плати, яка належала до виплати у день звільнення позивача 17.11.2015.

Як вбачається з матеріалів справи постановою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.05.2018 закінчено виконавче провадження, у звязку із виконанням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2018 у повному обсязі. Підставою закінчення виконавчого провадження стало те, що боржником було надано документи про виконання судового рішення у добровільний строк передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Судові рішення, відповідно до статті 124 Конституції України, є обов'язковими до виконання на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частина 1 статті 267 КАС України (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) передбачала, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Відповідно до положень ч. 9 ст.267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Чинна стаття 383 КАС України (в редакції, що діє на час ухвалення рішення) є аналогічного змісту.

З аналізу вище вказаних норм, вбачається виокремлення таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України бувша ч. 9 ст. 267 КАС України).

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Позивачем у справі № 623/5338/15-а був обраний саме такий спосіб захисту щодо належного виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 - звернення 01.11.2016 до суду з заявою (в порядку діючої на той час ч. 9 ст. 267 КАС України) про визнання дій, що вчинені субєктом владних повноважень - ОСОБА_2 комітетом Ізюмської міської ради Харківської області, на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а неправомірними та порушенням прав позивача, підтверджених цією постановою.

Оскільки розгляд справи № 623/5338/15-а за відкритим провадженням 6-а/623/12/2016 за такою заявою позивача був неможливий до повернення справи № 623/5338/15-а з Харківського апеляційного адміністративного суду, ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2016 провадження за такою заявою було зупинено до повернення справи №623/5338/15-а з Харківського апеляційного адміністративного суду.

В той же час ухвалою Вищого адміністративного суду від 29.09.2016 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі №623/5338/15-а, а справу витребувано з Ізюмського міськрайонного суду Харківської області.

23.01.2018 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України про визнання дій, що вчинені субєктом владних повноважень - ОСОБА_2 комітетом Ізюмської міської ради Харківської області, на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 року по справі № 623/5338/15-а неправомірними та порушенням прав позивача, підтверджених цією постановою.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2018 було провадження за такою заявою позивача було зупинено до розгляду справи № 623/5338/15-а в касаційному порядку.

На час апеляційного перегляду справи № 623/1737/18 вимоги касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі №623/5338/15-а не вирішені. Відсутність матеріалів справи позбавляє можливість суду першої інстанції здійснити контроль за виконанням судового рішення у порядку, передбаченому ст. 383 КАС України.

Разом з тим, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 8 ст. 382 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу, якою передбачено звернення до суду з позовною заявою, якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця порушено її права, свободи чи інтереси.

Вимоги поданої ОСОБА_1 в порядку ст. 287 КАС України позовної заяви, а також доводи його апеляційної скарги полягають у неправомірності дій саме державного виконавця щодо неналежного виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі № 623/5338/15-а, оскільки був проведений неправильний розрахунок заробітної плати ОСОБА_2 комітетом Ізюмської міської ради Харківської області на час звільнення позивача 17.11.2015, а тому відповідач не мав права закінчувати виконавче провадження.

Тобто предметом розгляду у даному випадку є питання щодо встановлення правильності обрахунку сум, які підлягали виплаті позивачу на виконання вище вказаного судового рішення, яке набрало законної сили.

Судом першої інстанції надано правову оцінку правомірності дій державного виконавця при здійснення виконавчого провадження № 52471463, з якими погоджується колегія суддів, зважаючи на вищевикладені обставини виконання ним судового рішення. При цьому враховуються межі наявних у відповідача повноважень щодо виконання судового рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження», які унеможливлюють надання державним виконавцем оціночних суджень та обовязкових до виконання боржником приписів щодо розміру здійснення перерахунку заробітної плати та визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без відповідної деталізації такого розміру у відповідному судовому рішенні. В той же час судові рішення за зверненнями позивача в порядку ст. 383 КАС України з цьому приводу відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування відповідачем ухвал Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.11.2016 та 24.01.2018 щодо відкриття провадження за його заявами поданими у порядку ст. 383 КАС України не можуть слугувати достатньою підставою для задоволення позову, оскільки зазначені обставини не зумовлюють наявність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, виключний перелік яких міститься в ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Також є хибними посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 31.07.2018 у справі № 2а/2570/40/2011, від 20.06.2018 у справі № 825/203/16, від 28.11.2018 у справі № 817/1169/16, висновки проведеного державного фінансового аудиту Північно-східним офісом Держаудитслужби, викладені у звіті від 21.11.2017 щодо обчислення середнього заробітку позивача з порушеннями Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, висновок судової економічної експертизи від 30.11.2018 № 4559, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_5 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР 29.11.2012 за № 0000094, рішення Апеляційного суду Харківської області від 21.08.2013 у справі №2016/2507/2012 щодо визначення його середньоденної заробітної плати, оскільки їх врахування має бути здійснено судом при розгляді поданих позивачем заяв у порядку ст. 383 КАС України, а не державним виконавцем для самостійного визнання ним розміру належних до виплати сум заробітку.

Ствердження заявника апеляційної скарги про ігнорування державним виконавцем вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», з якими позивач повязує обовязок відповідача залучення експерта або спеціаліста для визначення правильності обчислення сум заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, теж є безпідставними, оскільки їх висновки та пояснення не можуть бути підставою для тлумачення державним виконавцем порядку виконання судового рішення при обчисленні належних до виплати сум позивачу.

Таким чином, державний виконавець, отримавши письмове підтвердження від боржника про виконання судового рішення дійшов до правомірного висновку про необхідність закінчення виконавчого провадження, з огляду на вчинення ним всіх необхідних заходів для виконання судового рішення, передбачених вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 19.02.2019 у справі № 645/1770/16-а.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, повно відобразив обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правових наслідків є правильними, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 287, 310, 315, 316, 321, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 06.12.2018 року по справі № 623/1737/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку, з врахуванням вимог ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст постанови складено 18.03.2019.