Справа № 260/1098/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року № 857/1771/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року, ухвалене суддею Луцович М.М., 13:30:55 год, м. Ужгород, дата складання повного тексту рішення 14 грудня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови у підтвердженні його періоду роботи з 01.07.1990 року по 11.03.2002 року майстром лісу, та з 12.03.2002 року по 03.05.2002 року звальником лісу; визнати протиправним рішення комісії при ГУ ПФУ у Закарпастькій області № 12 від 18.12.2017 року про результати розгляду його заяви; зобовязати Хустське обєднане управління ПФУ в Закарпатській області призначити йому пенсію по вислузі років згідно п.«в» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у підтвердженні періоду роботи ОСОБА_1 з 01.07.1990 року по 11.03.2002 року майстром лісу та з 12.03.2002 року по 03.05.2002 року звальником лісу. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №12 від 18.12.2017 року про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по даній справі. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт роботи позивача на лісозаготівлі підтверджується копією трудової книжки, а характер виконуваної роботи підтверджується Картками технологічного процесу розробки лісу. Таким чином, позивачем було надано документи, які підтверджують його зайнятість у період з 01.07.1990 року по 03.05.2002 року на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відтак позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у підтвердженні періоду роботи з 01.07.1990 року по 11.03.2002 року майстром лісу та з 12.03.2002 року по 03.05.2002 року звальником лісу та визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області підлягають до задоволення.

Суд першої інстанції зазначає, що Хустське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області не приймало жодних рішень за результатом розгляду заяви позивача про підтвердження стажу роботи, а тому в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області слід відмовити.

Також, згідно позовних вимог, позивач просить зобов'язати Хустське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити йому пенсію по вислузі років згідно п.«в» ч. 1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу звернення із заявою про призначення пенсії. Проте, позивач не звертався до Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про призначення пенсії за вислугою років, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними і до задоволення не підлягають.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог,зобовязавшиГоловне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по даній справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його винесеним з порушенням норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що Головним управлінням було зроблено запит до Головного управління статистики у Закарпатській області, яким було надано відповідь, що Хустське районне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Хустагроліс» обліковувався в органах статистики з 08.04.1994 року, видом діяльності даного підприємства є надання послуг, повязаних з лісовим господарством, а не лісозаготівля. Окрім того, звертає увагу, що суд посилається на те, що факт роботи позивача підтверджується Картками технологічного процесу розробки лісу, проте дані картки не надавались до Головного управління ПФУ в Закарпатській області і судом не досліджувались достовірність поданих матеріалів, не витребовувались оригінали документів, не витребовувались пояснення, звідки подані такі докази.

Водночас, апелянт стверджує, що робота в якості майстра лісу за період з 01.07.1990 року по 11.03.2002 року та звальщиком лісу за період з 12.03.2002 року по 03.05.2002 року не підлягає зарахуванню у пільговий стаж, оскільки Списком професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісового господарства постійно діючих лісопунктів лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких діє право на пенсію за вислугу років, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583, пунктом «а» та «б» розділу XXII «Лісозаготівка» Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, не передбачена посада майстра лісу, а посада звальщика лісу враховується при умові якщо особи працювали на верхніх складах. Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162,розділу «Лісозаготівки», не передбачено.

Таким чином, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області було правомірно прийнято рішення про відмову в зарахуванні періодів роботи з 01.07.1990 року по 11.03.2002 року майстром лісу та звальщиком лісу за період з 12.03.2002 року по 03.05.2002 року.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 26.10.2017 року звернувся до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за вислугу років.

Згідно рішення відповідача про результати розгляду заяви від 18.12.2017 року № 12 позивачеві було відмовлено в підтвердженні періоду роботи в Хустському міжгосподарському лісгоспі з 01.07.1990 року майстром лісу лісового господарства по 11.03.2002 року, з 12.03.2002 року по 03.05.2002 року звальником лісу, як такого, що відповідає умовам та показникам, передбаченим Списком професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства ..., затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.1992 року, і при виконанні вимог щодо віку та стажу п.«в» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дають право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки серед видів діяльності підприємства відсутній такий вид економічної діяльності, як лісозаготівля.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно п. «в» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим-двадцять третім пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993 року, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ , організацій та їх правонаступників.

Як встановлено судом першої інстанції основним документом, який було подано позивачем, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Позивач надав відповідачу трудову книжку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 затверджено Список професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно затвердженого Списку на пенсію за вислугу років мають право, зокрема: здимщики-збирачі; звальщики лісу; водії автомобілів по вивезенню лісу; лебідчики на трелюванні лісу; лісоруби; машиністи-кранівники, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; машиністи з'єднувальних (сортувальних) машин; машиністи трелювальних машин; навальники-звальщики лісоматеріалів, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; обрубувачі сучків; розкряжувальники; слюсарі по ремонту лісозаготівельного обладнання, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах; сортувальники деревини на воді; з'єднувачі плотів; трактористи на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу; трелювальники; формувальники плотів; чокувальники; штабелювальники деревини, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах. Спеціалісти: майстри, старші майстри, зайняті на лісосіках, лісонавантажувальних пунктах, верхніх і проміжних складах.

Тобто, вказана Постанова від 12 жовтня 1992 року № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» є спеціальною та застосовується до конкретних трудових відносин (посад) та конкретного характеру, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (п.«в» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з записів якої позивач з 01.07.1990 року був переведений на посаду майстра лісу лісового господарства, 12.03.2002 року позивач переведений вальщиком лісу, 03.05.2002 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням

Апеляційним судом встановлено, що у трудовій книжці позивача усі записи виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, і завірені печаткою роботодавця, тобто, з дотримання вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Колегія суддів вважає, що «майстер лісу» і «майстер» згідно Постанови від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» та Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років це різні найменування однієї професії, а тому на переконання суду, у відповідача були відсутні підстави для не зарахування роботи на вказаній посаді до спеціального стажу.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем було надано документи, які підтверджують його зайнятість у період з 01.07.1990 року по 03.05.2002 року на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у підтвердженні періоду роботи з 01.07.1990 року по 11.03.2002 року майстром лісу та з 12.03.2002 року по 03.05.2002 року вальщиком лісу.

Щодо покликань апелянта, що позивачем були подані документі, які не надавалися і не досліджувалися під час прийняття відповідачем Рішення про відмову у зарахування стажу і були подані вже під час судового розгляду справи то апеляційний суд зазначає, наступне.

Оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення. При цьому, підставою для відмови в позові може бути лише висновок суду про те, що відповідач при розгляді усіх документів надав їм правильну правову оцінку. У разі відсутності тих чи інших документів у відповідача, суд не позбавлений можливості зобов'язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням нових документів, що були надані під час розгляду справи.

При цьому слід зазначити про незастосовність до спірних правовідносин Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, оскільки цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів статті 13, а звідси - не поширює свою дію на обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту «в» статті 55 цього Закону.

Однак, апеляційний суд зазначає, що вказаний Список може бути застосований у визначений законом порядок та спосіб.

Апеляційний суд, наголошує на тому, що в контексті оскаржуваних дій відповідача, основоположними є дії, щодо конкретної класифікації посади, підтвердження певного характеру роботі за вказані періоди та зарахування такого до спеціального для призначення пенсії за вислугу років, за Списками, які регулюють вказаний характер роботи, тобто, згідно Постанови від 12 жовтня 1992 р. №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» та Списку професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції також звертає увагу та зазначає, що вказаним судом рішенням не встановлюється абсолютне рішення про наявність стажу для призначення вказаного виду пенсії, а лише обставини, які підтверджують факт роботи на посаді, яка дає право на призначення вказаного виду пенсії за вислугу років та зарахування конкретного стажу за відпрацьовані періоди, які повинні враховуватися пенсійним органом при повторному розгляді заяви про зарахування стажу.

При цьому апеляційний суд зазначає, що апелянтом в обгрунтування апеляційної скарги фактично підмінено поняття небхідного стажу для призначення пенсії та зарахування спеціального стажу на зазначеній роботі (передбачений конкретним пунктом ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Апеляційний суд наголошує на тому, що при повторному розгляду питання про зарахування спеціального необхідно оцінити факт роботи позивача на зазначеній роботі, пенсійному органу необхідно перейти до перевірки вимог п.«в» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та наявності зазначеного стажу абзацами другим і третім цього пункту реалізувати свої повноваження, а у разі відсутності необхідного стажу роботи,встановленого цими абзацами, перейти до застосування абзаців пятнадцятого- двадцять третього пункту «б» частини першої статті 13 цього Закону.

Щодо покликань апелянта про те, що видом діяльності даного підприємства являється надання послуг повязаних з лісовим господарством, а не лісозаготівля то такі є безпідставними та необгрунтованими, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 затверджено Список професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

З огляду на дискрецію повноважень відповідача у сфері пенсійного забезпечення, в тому числі щодо перевірки стажу особи, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи та належним способом відновленні права та інтереси позивача про визнання протиправними дій та зобовязання субєкта владних повноважень повторно вирішити питання за заявою позивача з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі №260/1098/18 за позовом ОСОБА_1 до Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 18.03.2019.