Справа № 260/1128/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 рокуЛьвів№ 857/422/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в справі №260/1128/18 (суддя Рейті С.І., м. Ужгород) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

встановив:

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 21.09.2018 року (з першого дня затримки виплати середнього заробітку) по день фактичного розрахунку.

Рішенням від 17 грудня 2018 року Закарпатський окружний адміністративний суд адміністративний позов задовольнив повністю.

Стягнув з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 код 40108646) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в сумі 1845,41 грн (одна тисяча вісімсот сорок п'ять гривень сорок одна копійка).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати лише заробітної плата.

Однак, відповідно до наказу (витягу) Департаменту патрульної поліції № 904 о/с від 19.09.2018 року позивача звільнено зі служби в поліції з посади командира взводу №і роти №4 батальйону з 20 вересня 2018 року, з виплатою грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році та за 10 діб невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років, з виплатою надбавки за вислугу років у календарному обчисленні (15 років 04 місяці 10 днів), з виплатою одноразової допомоги при звільненні зі служби в поліції.

Згідно з випискою по картковому рахунку ОСОБА_1, останньому виплачена була тільки заробітна плата за вересень місяць у сумі 6866 грн 67 коп., однак не в день звільнення, а 28 вересня 2018 року.

Інші виплати, зазначені в наказі №904о/с від 19.09.2018, виплачені лише 29.11.2018 року, крім одноразової грошової допомоги, яка, відповідно до відзиву відповідача, є спірною.

З врахуванням положень ст.117 КЗпП України, з відповідача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку з врахуванням не лише заробітної плати, але й всіх інших сум, які не оспорюються.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 175 КАС України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що позивач згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.09.2018 року № 904 о/с звільнений з 20.09.2018 року зі служби в поліції.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1, остаточний розрахунок по заробітній платі (в сумі 6866,67 грн) здійснено 28.09.2018 року.

Вважаючи, що відповідачем не було проведено остаточного розрахунку в день звільнення, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду з вимогою про компенсацію за затримку розрахунку при звільненні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що з врахуванням норм статей 116, 117 КЗпП України, позивачу належить виплата середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день проведення розрахунку, а саме - за 7 днів затримки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Приписами ст. 77 вказаного Закону врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст. 94 Закону № 580-VIII та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Однак, зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції. За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України зазначається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, виходячи з наведених вимог законодавства всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі ж невиконання такого обов'язку,- наступає передбачена нормами КЗпП України відповідальність.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 року та від 01.03.2018 року у справах № 806/535/16 та № 806/1899/17.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наказу (витягу) Департаменту патрульної поліції № 904 о/с від 19.09.2018 року позивача звільнено зі служби в поліції з посади командира взводу №і роти №4 батальйону з 20 вересня 2018 року, з виплатою грошової компенсації за 20 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році та за 10 діб невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років, з виплатою надбавки за вислугу років у календарному обчисленні ( 15 років 04 місяці 10 днів), з виплатою одноразової допомоги при звільненні зі служби в поліції.

Остаточний розрахунок по заробітній платі в сумі 6866,67 грн здійснено 28.09.2018 року.

Проте питання виплати позивачу інших належних йому сум при звільненні суд першої інстанції не з'ясовував.

Однак, з долученої до апеляційної скарги копії виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 та розрахункового листа Патрульної поліції (ПП Ужгород) за листопад 2018 року вбачається, що 29 листопада 2018 року позивачу надійшли інші виплати з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в розмірі 21 938 грн 73 коп.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вказаний розрахунок було проведено до ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.

Оскільки зазначені обставини залишилися нез'ясованими судом першої інстанції та поза його увагою, вказане призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на те, що виплата неоспорюваних сум, належних позивачу при звільненні, відбулася 29 листопада 2018 року, тобто із затримкою у 70 календарних днів, на користь останнього належить стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати цих сум.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Згідно з п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_1 № 2019 від 15.11.2018 року, заробітна плата за два останні місяці, які передували звільненню позивача з органів поліції за липень та серпень 2018 року, становить 16345,18 грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача становить 263,63 грн.

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку позивача з 21 вересня 2018 року по 29 листопада 2018 року становить 18 454 грн 10 коп. (263,63 грн *70 к.д.), яка підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

З огляду на викладені обставини справи та проаналізовані норми законодавства, колегія суддів вважає адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року в справі №260/1128/18 та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста 3, м. Київ, ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 21 вересня 2018 року по 29 листопада 2018 року в сумі 18 454 (вісімнадцять тисяч чотириста п'ятдесят чотири) грн 10 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді О. М. Довгополов
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 15.03.2019.