Справа № 1.380.2019.000754
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.000754
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1С.) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова по нарахуванню та виплаті їй у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі, що не відповідає розміру, встановленому статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок виплаченої їй у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю; зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок виплаченої їй у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, привівши її розмір у відповідність із розміром, визначеним статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, беручи за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплативши суму недоплаченої пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка належить до 2 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 1997 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Галицькому районі м. Львова як одержувач пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яку передбачено ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 19.06.2011 року набув чинності Закон України від 14.06.2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», яким було передбачено, що в 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання вимог вищезазначеного закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої почав визначатися і розмір її додаткової пенсії. Аналогічні положення були передбачені в Законах України про Державний бюджет України на 2012 рік, на 2013 рік. Тобто, у 2012-2013 роках норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Проте, починаючи з 01 січня 2014 року Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції від 16.01.2014 року) не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, статті 51 даного закону, якою визначено перерахунок пенсії. Лише 31.07.2014 року Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03.08.2014 року, Прикінцеві положення цього Закону були доповнені п.п. 6-7, якими установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Таким чином, у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року УПФУ в Галицькому районі м. Львова відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зобовязане було нараховувати їй додаткову пенсію у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

04.12.2018 року позивачка звернулася до відповідача, як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, із заявою, у якій серед іншого просила провести перерахунок додаткової пенсії, що виплачувалася їй у період з 01.01.2014 року до 03.08.2014 року, у разі якщо у даний період вона була нарахована їй не в розмірі, визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а в значно заниженому розмірі, встановленому підзаконними нормативними актами, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 6437/5058/Ф-92 від 14.12.2018 відповідач відмовився проводити перерахунок додаткової пенсії позивачки, попри те, що як вбачається з відповіді, у згаданий період пенсія нараховувалася у розмірі, визначеному підзаконними нормативними актами.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивачка звернулась з позовом до суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

14.03.2019 за вх. № 8561 на адресу Львівського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що пенсійні виплати, передбачені Законом № 796-ХІІ, у період дії постанов Уряду № 745 та № 1210, здійснюються у розмірах, визначених цими актами, відтак, підстави для задоволення заяви позивачки про перерахунок додаткової пенсії відсутні.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії. До пенсії встановлено щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження, в розмірі 170,82 грн., визначеному п. 13 постанови Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011.

04.12.2018 року позивачка звернулася до відповідача, як правонаступника управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, із заявою, у якій просила провести перерахунок додаткової пенсії, що виплачувалася їй у період з 01.01.2014 року до 03.08.2014 року, в розмірі, визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 6437/5058/Ф-92 від 14.12.2018 відповідач відмовився проводити перерахунок додаткової пенсії позивачки.

Сторони справи не заперечують, що позивачка має право на одержання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Разом з тим, вважаючи, що ця відмова порушує права позивачки, для їх відновлення ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 67-1 цього Кодексу), належать видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки, запобігання виникненню та ліквідації надзвичайних ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01.01.2014 року Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 року не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема статі 51 вказаного Закону.

Пунктом 9 статті 1 Закону України від 31.07.2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 16.08.2014 року, доповнено Прикінцеві положення Закону України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 6-7, відповідно до яких норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року № 1622- VII розмір виплат визначався відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014 набрав чинності з 03.08.2014 року - дня наступного після офіційного опублікування (публікація газета «Голос України» № 146 (5896), 2014 (02.08.14).

Отже, з 01.01.2014 року до набрання чинності Законом України № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» правове регулювання правовідносин щодо виплати пенсії та додаткової пенсії особам, які мають статус осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими законами, крім Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не здійснювалося.

У зазначений період відповідач зобовязаний був виплачувати позивачці додаткову пенсію у розмірах, встановлених статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, позовні вимоги щодо визнання дій неправомірними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату коштів до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають задоволенню за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства України та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі, що не відповідає розміру, встановленому ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

3. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок виплаченої ОСОБА_1 у період з 01.01.2014 до 02.08.2014 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, що викладена у листі за № 6437/5058/Ф-92 від 14.12.2018.

4. Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) провести перерахунок виплаченої ОСОБА_1 (79066, м. Львів, вул. Кос-Анатольського, 4/160; РНОКПП: НОМЕР_1) у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, привівши її розмір у відповідність з розміром визначеним ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплативши суму недоплаченої пенсії.

5. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене та підписане 20.03.2019.

Суддя Качур Р.П.